Провадження № 2/470/117/16
Справа № 470/205/16-ц
У х в а л а

25 березня 2016 року смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Міщенко Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Березнегуватської районної державної адміністрації, Федорівської сільської ради та відділу Держземагенства у Березнегуватському районі Миколаївської області про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання права власності на земельні ділянки, відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом до відповідачів.

В позовній заяві вказали, що рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської сільської ради народних депутатів № 4 від 24.02.1993 року було вирішено надати у приватну власність 31,2 га сільськогосподарських угідь із земель запасу для ведення селянського ( фермерського ) господарства ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та надано дозвіл на проектування цих земельних ділянок. Розпорядженням Представника Президента України в Березнегуватському районі № 40 від 12.03.1993 року зареєстровано фермерське господарство «Вільна Україна», а 01.07.1993 року головою районної ради кожному з них видані державні акти № 181, 182, 183, 184 на право приватної власності на земельні ділянки площею по 7,8 га в межах території Новоукраїнської сільської ради. Розпорядженням голови Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області № 192 від 08.07.1996 року припинено діяльність ФГ «Вільна Україна», а земельні ділянки площею 31,2 га незаконно повернуті до земель запасу Федорівської сільської ради.

Посилаючись на викладені обставини та на порушення свого та померлих права власності, позивачі просили визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області № 192 від 08.07.1996 року про припинення діяльності ФГ «Вільна Україна», визнати за кожним із позивачів право власності на земельні ділянки площею по 7,8 га, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельні ділянки площею 23,4 га, що залишились після смерті матері ОСОБА_5 та вітчима ОСОБА_4, зобовязати відповідачів солідарно відшкодувати спричинену матеріальну шкоду в розмірі кадастрової вартості всіх земельних ділянок, стягнути 5000000 грн. як компенсацію спричиненої моральної шкоди.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) звернулися до суду з вимогами немайнового характеру ( визнати недійсним та скасувати розпорядження ) та майнового характеру ( визнати право власності, відшкодувати матеріальну і як компенсацію моральну шкоду ).

Проте судовий збір ними не сплачено, хоча згідно з ч.6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Крім цього, згідно з ч.3 ст.6 цього Закону встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, а ч.2 цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми, якщо на день подання позову неможливо встановити його точну ціну.

Таким чином, звертаючись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні були сплатити мінімально, кожний окремо, по 3996,2 грн.( 3445 грн. + 551,2 грн. ) судового збору, що відповідає підпунктам 1, 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» зі змісту яких слідує, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а немайнового характеру - 0,4 розміру заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Березнегуватської районної державної адміністрації, Федорівської сільської ради та відділу Держземагенства у Березнегуватському районі Миколаївської області про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання права власності на земельні ділянки, відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків та сплати судового збору в розмірі по 3996,2 грн. кожним протягом пяти днів з дня отримання позивачами ухвали.

У разі невиконання ухвали судді в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачам зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Міщенко