Ухвала

іменем україни

01 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області 28 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ВАТ «БТА Банк» звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір від 09 листопада 2007 року № 15/07-АХ, згідно з яким банком надано ОСОБА_4 кредит в євро зі сплатою 13 % річних, та в гривнях зі сплатою 18 % річних, в загальній сумі 251 708,5 євро, а саме: 216 тис. євро - на придбання транспортного засобу; 264 600 грн - на сплату страхових платежів.

Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, станом на 02 листопада 2009 року в нього виникла заборгованість у сумі 2 273 816 грн 32 коп.

На підставі викладеного, банк просив стягнути з відповідача: строкову заборгованість за кредитом - 1 575 708 грн 05 коп., прострочену заборгованість за кредитом - 468 453 грн 74 коп., строкову заборгованість за процентами - 24 359 грн 59 коп., прострочену заборгованість за процентами - 128 692 грн 64 коп., пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів -68 595 грн 52 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 8 006 грн 77 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області 28 липня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ «БТА Банк» заборгованість за кредитним договором від 09 листопада 2007 року № 15/07-АХ у розмірі 2 265 809 грн 55 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 09 листопада 2007 року між ВАТ «БТА Банк» та ОСОБА_4 укладено договір № 15/07-АХ, відповідно до умов якого банк надав кредит ОСОБА_4 в євро та в гривнях в межах загальної суми - 251 708,5 євро, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % річних за кредитні кошти в євро та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних за користування кредитними коштами в гривнях. Кредитні кошти в сумі 216 тис. євро надавалися на купівлю транспортного засобу та в сумі 264 600 грн - на сплату страхових платежів

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості згідно з кредитним договором від 09 листопада 2007 року № 15/07-АХ станом на 02 листопада 2009 року загальна заборгованість за договором складає 2 273 816 грн 32 коп.

Згідно з п. п. 3.1, 3.3 кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит відповідно до графіку, вказаному в договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом щомісяця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Відповідно до п. 3.9 кредитного договору за порушення термінів здійснення платежів за кредитним договором відповідач повинен сплатити пеню в розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченого платежу, залежно від валюти кредиту, за яким виникло прострочення.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань зі сплати кредиту та відсотків, станом на 02 листопада 2009 року виникла заборгованість в сумі 2 273 816 грн 32 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 1 575 708 грн 05 коп., прострочена заборгованість за кредитом - 468 453 грн 74 коп., строкова заборгованість за процентами - 24 359 грн 59 коп., прострочена заборгованість за процентами - 128 692 грн 64 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 68 595 грн 52 коп., 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 8 006 грн 77 коп., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3.9 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язується сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі подвійної ставки, встановленої у п. 5.1 кредитного договору, від суми простроченого платежу, залежно від валюти кредиту, за яким виникло прострочення.

Таким чином, 3 % річних не підлягають стягненню з відповідача, оскільки договором передбачено інший розмір процентів за порушення строків повернення кредиту.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольнив позов частково, стягнувши із ОСОБА_4 на користь ВАТ «БТА Банк» 2 265 809 грн 55 коп. заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова