Провадження №: 2/752/5026/16
30 листопада 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Тітковій І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21 грудня 2006 року між ОСОБА_1 ( Відповідач/ Позичальник) та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «ОТП Банк» (далі - Банк), був укладений Кредитний договір №МL-009/914/2006 ( Кредитний договір)/ Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, згідно з п. 1. частини № 1 Кредитного договору.
В подальшому між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» були укладені Додаткої договори до Кредитного договору (додатковий договір від 19.05.2014 р. та додатковий договір від 20.12.2012 р. до кредитного договору від 21.12.2006р.), якими крім іншого було викладено графік погашення заборгованості в новій редакції на умовах реструктуризації боргу з метою полегшення умов кредитного договору для виконання боржником.
За приписами статті 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися Позичальником щомісяця.
За умовами Кредитного договору (п. 1.1 частини 2 Кредитного договору) Додаткових договорів Позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит: проценти за користування кредитом.
За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредит Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1. частини № 2 Кредитного договору.
Позичальником порушено умови кредитного договору та відповідно не виконуються взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення значної заборгованості.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № МL- 009/914/2006 від 21.12.2006 р. було укладено відповідний договір поруки між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» Договір поруки №811-009/914/2006 від 21.12.2006 року, з подальшими змінами та доповненнями (додатковий договір №1 від 19.05.2014р. до договору поруки №811-009/914/2006 від 21.12.2006р.)
За умовами Договору поруки згідно п. 1.1. Поручитель зобов'язався відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням ОСОБА_1, що виникають з умов Кредитного договору.
Враховуючи ту обставину, що Позичальник та Поручитель порушують вимоги умов Кредитного договору та Договору поруки, а саме не виконують належним чином, в обумовлені строки зобов'язання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій Кредитним договором, 04.09.2015р. Позивачем було направлено на адресу Відповідачів відповідні досудові вимоги, які по цей час залишені останніми без задоволення, з огляду на що Позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
24.06.2016р. Позивачем було направлено на адресу Відповідачів відповідні досудові вимогb, які залишені без задоволення, з огляду на що Позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явивлись, про причини неявки суд не повідомили. Судові повістки відповідачам направлялись за їх зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, але повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі,за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (Стаття 610 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина1 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму листі від 16.01.2012 щодо своїх правових позицій зазначив, що відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (стаття 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Розрахунок загальної суми заборгованості відповідачів по договору наданий суду відповідає вимогам закону. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів також сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 223, 224-226, 228 ЦПК України, ст.ст. 543, 526, 625, 526, 527, 530, 611, 625, 629, 651, 1049, 1050, 1052 ЦК України, , суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко