АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Судді Гаращенка Д.Р. стосовно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 р. у справі за апеляційною скаргу Григоренко Ірини Вікторівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Голосіївський районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про застосування наслідків нікчемного правочину.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 р. було відхилено апеляційну скаргу Григоренко Ірини Вікторівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто». Заочне рішення Голосіївський районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, яким було застосовано наслідки нікчемності договору фінансового лізингу № 003931, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» 19 березня 2016 року, та стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 59 900,00 грн., судовий збір в сумі 599,00 грн., було залишено без змін.
З висновками колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва та суду першої інстанції в частині застосування норм матеріального права та обґрунтування доводів про задоволення позову не погоджуюсь, а тому відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України вважаю за необхідне висловити окрему думку.
Пред'явивши позов до відповідача позивач зазначив, що 19.03.2016 р. на розрахунковий рахунок ТзОВ «ВАШ АВТО» згідно договору про фінансовий лізинг № 003931 він перерахував 59 000 грн.
Але умови викладені у договорі фінансового лізингу суперечать істотним умовам договору фінансового лізингу викладеним в Законі України «Про фінансовий лізинг».
Також позивач посилався не те, що за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно з ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відтак, договір лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню, що підтверджується правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15.
Задовольняючи позов у повному обсязі суд першої інстанції послався на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766цс15, який відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та виходив з того, що при укладанні договору сторони не дотримали вимог законодавства про його нотаріальне посвідчення, а тому договір укладений між сторонами є нікчемним. Ухвалив заочне рішення яким стягнув з лізингової компанії отримані нею гроші, судові витрати.
Колегія суддів цивільної палати Апеляційного суду м. Києва погодилась з таким висновком суду першої інстанції, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.
З такими висновками не погоджуюсь з наступних підстав.
Згідно з ч.ч.1, 2, ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належіть лізингодавцю на праві власності і було набуде ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбано лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця ( постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Частина 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу регулюються положеннями Цивільного Кодексу України про лізинг, найм (оренду) купівлі-продажу, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються законом.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитись від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Згідно з ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи ( послуги) , зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольняють інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору. Споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.
Статтею 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Це і було основним доводом позивача, а не визнання спірної угоди недійсною з підстав наявності несправедливих умов договору.
Системний аналіз положень ст. 806 ЦК України та ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» дає підстави для висновку про те, що договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб, має бути викладено у простій письмовій формі та не підлягає нотаріальному посвідченню.
Висновки та доводи суду першої інстанції та колегії суддів цивільної палати апеляційного суду м. Києва, про те, що укладений між сторонами договір підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України (параграф 5 глави 58 ЦК України) не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), які викладені в параграфі 1 глави 58 ЦК України.
Відповідно до ст. 360-7 ч. 1 абзац 2 встановлено, що висновок Верховного Суду щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Вважаю, укладений між сторонами договору фінансового лізингу договору фінансового лізингу, відповідає нормі Закону України «Про фінансовий лізинг» та не потребує нотаріального посвідчення і не є нікчемним згідно з ч 1 ст. 220 ЦК України.
Інші доводи позивача щодо недійсності та нікчемності правочину, відносно суперечності договору фінансового лізингу істотним умовам викладеним в Законі України «Про фінансовий лізинг», судом першої інстанції та колегією суддів не перевірялись, вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нікчемності правочину не застосовувались, тому з цих підстав мною доводи не викладались.
Суддя Гаращенко Д.Р.