Провадження № 2/521/269/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2016 р. Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря - Бурдейного В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору про надання споживчого кредиту та договору застави припиненими, визнання зобов»язання по договору про надання споживчого кредиту та договору застави виконаними та визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору про надання споживчого кредиту та договору застави припиненими, визнання зобовязання ОСОБА_1 по договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» 07.07.2008 року, виконаними та визнання дій ПАТ «Дельта Банк» по вимогам сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 07.07.2008 року неправомірними.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до якого Банком було надано позичальнику кредит у сумі 20 000,00 дол. США, терміном до 07.07.2015 р. для придбання автомобіля MITSUBISHI LANCER, д/н ВН 1189СА, 2008 р.в. В якості забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту 07.07.2008 р. був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля MITSUBISHI LANCER, д/н ВН 1189СА, 2008 р.в. Позивач посилається на те, що він, бажаючи достроково погасити кредит, прийняв пропозицію відділення № 429 АКІБ «УкрСиббанк» та провів повне та дострокове погашення кредиту, про що свідчить лист від ОСОБА_2 Державтоінспекції № 42/1-2673 від 21.09.2013 року, лист від ОСОБА_2 Державтоінспекції № 7/0-2223 від 02.06.2014 року, лист від АКІБ «УкрСиббанк» № 138/26-82/783 від 13.04.2009 року. Позивач зазначав, що в квітні 2009 року ним було видано довіреність представнику банку, яким було здійснено дії щодо реалізації предмету застави та повністю виплачений кредит, про що й свідчить довідка АКІБ «УкрСиббанк», тому позивач вважає кредитний договір виконаним. Однак ПАТ «Дельта Банк», який згідно договору факторингу та передачі кредитного портфелю від ПАТ «УкрСиббанк» наразі є стягувачем, неправомірно вимагає від нього сплати заборгованості по договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 07.07.2008р. у зв»язку з чим звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 А,С. про стягнення заборгованості. Саме ці обставини стали причиною звернення позивача до суду з вищевказаними вимогами.

Представник позивача в судове засідання 23.11.2016 року не зявився, сповіщений належним чином, надав суду заяву про відкладення слухання справи у зв»язку з хворобою та повідомив, що позивач знаходиться поза межами м.Одеси по сімейним обставинам, однак жодного підтверджуючого документу надано не було. Суд зазначає, що представник позивача, зловживаючи своїми процесуальними правами, неодноразово не з»являвся в судові засідання та не повідомляв про причини своєї неявки. При цьому, суд враховує строки розгляду справи, вважаючи, що представник позивача надав додаткові пояснення до позову, усі докази, які вважав необхідними, а також те, що справа неодноразово відкладалася розглядом за заявою представника позивача. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та його представника.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в останнє судове засідання не з»явилася, сповіщена належним чином. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, оскільки кредитні зобовязання за спірним кредитним договором в повному обсязі не виконані, а лист АКІБ «УкрСиббанк», на який посилається позивач, не містить інформації щодо повного погашення кредиту, припинення зобовязання, відсутності заборгованості перед банком та інше, будь-яких посилань на те, що позичальник не має перед банком заборгованості даний документ не містить.

Представники ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області, а також третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, сповіщені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так судом встановлено, 07.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нова назва АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до якого банком було надано позичальнику кредит у сумі 20 000,00 дол. США, терміном до 07.07.2015 р. для придбання автомобіля MITSUBISHI LANCER, д/н ВН 1189СА, 2008 р.в. В якості забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту 07.07.2008 р. був укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля MITSUBISHI LANCER, д/н ВН 1189СА, 2008 р.в.

08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» придбав у ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги за вказаним кредитним договором, а також за всіма діючими договорами забезпечення, згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Отже, ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за зазначеними договорами.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобовязання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п 1.1. спірного кредитного договору, позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, визначених Договором. У п. 1.2.2. позичальник зобовязався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 07.07.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору або умов відповідної угоди Сторін.

При цьому, сторони домовилися у п. 3.4.1 Кредитного договору, що кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений Банком рахунок.

Відповідно до п. 9.8. кредитного договору строк дії Договору встановлюється з дати його підписання та до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі нарахування.

Таким чином, з аналізу викладених норм та умов кредитного договору слідує, що виконання кредитного договору № 0 повязане з певною подією повернення позичальником кредитних коштів у повному обсязі.

Судом встановлено, що на час розгляду справи кредитні кошти ОСОБА_1 у повному обсязі не повернуті ні попередньому кредитору ПАТ «УкрСиббанк», ні новому ПАТ «Дельта Банк».

Зазначене підтверджується тим, що відповідно до витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання за кредитним договором № 0, що в гривневому еквіваленті станом на 16.12.2011 року становив 86 887,78 грн. Тобто, ПАТ «УкрСиббанк» засвідчив наявність заборгованості за спірним кредитним договором та факт того, що він не є виконаним у повному обсязі. Зазначені обставини підтверджуються й письмовими поясненнями представника ПАТ «УкрСиббанк».

При цьому, за умовами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «УкрСиббанк» надав новому кредитору виписку по рахунку клієнта в підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором. Залишок за тілом кредиту у зазначеній виписці становить 6 754,63 дол. США. Крім того, у даній виписці також відображено нарахування процентів за кредитом, штрафні санкції та ін..

17.04.2009р. автомобіль MITSUBISHI LANCER, д/н ВН 1189СА, 2008 р.в., номери агрегатів кузова JMYSRCY2A8U005687, який належав позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ВНС-147266 від 03.07.2008р. було знято з обліку для реалізації ОСОБА_4 на підставі довіреності ВКР 313154 від 23.03.2009р., копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Як підтверджується тією ж випискою по рахунку, 21.04.2009 року дійсно відбулося погашення кредиту у сумі 12 349,80 дол. США за тілом та 650,20 дол. США за процентами, однак, після зарахування цих коштів заборгованість по тілу кредиту склала 6 754,63 дол. США. При цьому, випискою підтверджується факт подальшого погашення кредитних коштів, тобто, після реалізації автомобіля позичальник продовжував гасити кредит. Наявність заборгованості також підтверджується й розрахунком заборгованості, складеним новим кредитором - ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, після реалізації автомобіля кредит у повному обсязі погашений не був. Крім того, з травня 2009 року позивач вносив декілька платежів в рахунок погашення кредиту, що свідчить про те, що він був обізнаний в тому, що кредит від реалізації заставного майна погашено не в повному обсязі.

Зазначене спростовує твердження позивача про те, що він повернув кредитні кошти в повному обсязі.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» та статтею 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Умовами Договору застави також визначене право заставодержателя (банка) задовольнити за рахунок майна, що складає предмет застави, в повному обсязі свої вимоги, відповідно зобов'язанням заставодавця.

За положеннями ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Законом заставодержателю надано право у разі невиконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого заставою, звернути стягнення на заставлене майно (ст. 589 Цивільного кодексу України). Заставодержатель набуває право звернення стягнення нам предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано ( ч.1 ст.20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави ( ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу»).

Згідно із ст. 3 Закону України „Про заставу застава має похідний характер від забезпеченого нею зобовязання.

П. 2.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 в забезпечення виконання усіх грошових зобовязань в повному обсязі позичальника, банк приймає в заставу транспортний засіб марка Mitsubishi, модель Lancer, рік випуску 2008, номери агрегатів кузова JMYSRCY2A8U005687, державний номер НОМЕР_1.

П. 8.1. кредитного договору встановлено випадки звернення банком стягнення на предмет застави. У п. 8.3. кредитного договору сторони домовилися про можливість звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку.

Таким чином, з урахуванням неналежного виконання позичальником зобовязання із повернення кредитних коштів, керуючись викладеними вище нормами та положеннями кредитного договору, сторони дійшли до згоди про реалізацію заставного майна в рахунок погашення заборгованості, що не заборонено законом.

При цьому, жодною нормою чинного законодавства або умовою договору застави не передбачено наслідком реалізації заставного майна обовязкове погашення кредиту в повному обсязі.

Суд враховує також той факт, що довідка АКІБ «УкрСиббанк» вих. № 138/26-82/783 від 13.04.2009 р., на яку посилається позивач, адресована не позичальнику ОСОБА_1, як мало б бути у разі дійсно повного погашення кредиту, а РЕВ-1 при УДАІ УМВС України в Одеській області та видана виключно для зняття обтяження, накладеного банком, для реалізації майна.

Зі змісту довідки не вбачається повного погашення кредиту, припинення зобов'язання, відсутності заборгованості перед банком та ін., будь-яких посилань на те, що позичальник не має перед банком заборгованості. Довідкою зазначено: «у звязку з виконанням умов кредитного договору … просимо зняти заборону на відчуження і виконати необхідні дії для зняття обтяження з транспортного засобу…». Жодного слова про виконання кредитного договору в повному обсязі та повернення кредиту довідка не містить, тому не може бути доказом повного виконання позивачем зобовязань за спірним кредитним договором.

ОСОБА_2 Державтоінспекції ГУ МВС України в Одеській області від 21.09.2013р., від 02.06.2014р., на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, не є належними доказами у спра ві, оскільки це не той орган, який може підтвердити або спростувати наявність кредитної заборгованості, адже до її функціоналу в даному випадку входило лише зняття обтяження із заставного майна.

Крім того, після реалізації заставного майна, знаючи розмір заборгованості за кредитним договором, позивач не оскаржив ціну продажу автомобіля, отже, був обізнаний про те, що коштів від продажу автомобіля в повному обсязі для повернення кредиту не вистачить.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки позивачем не було доведено обґрунтованість своїх позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 16, 509, 526, 572, 586, 1054 ЦК України, Законом України «Про заставу», ст.ст. 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання договору про надання споживчого кредиту та договору застави припиненими, визнання зобов»язання по договору про надання споживчого кредиту та договору застави виконаними та визнання дій неправомірними залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рушення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН