УхвалА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що починаючи з січня 2012 року відповідач Комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр» (далі - КП «Єдиний розрахунковий центр») нараховує йому безпідставний борг за необґрунтованими тарифами. З метою з'ясування підстав нарахування боргу він постійно звертався до відповідача з проханням надати детальну розшифровку розміру квартплати з посиланням на чинні нормативні акти, якими встановлюються тарифи за надані послуги, проте жодної відповіді на свої звернення не отримав.

Вказував, що ігноруванням КП «Єдиний розрахунковий центр» вимог Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», пов'язане з ненаданням відповідей на його звернення, йому завдано душевних страждань, які виразились у занепокоєнні та нервозності в сім'ї.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 6 000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з його недоведеності, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Крім того, суди зазначили, що вимогу про визнання неправомірними дій відповідача щодо ненаправлення йому відповіді на його звернення, позивач не заявляв.

Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судами надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Судами встановлено, що КП «Єдиний розрахунковий центр» є виконавцем послуг з утримання будинку № 28 по вул. Витвицького у м. Івано-Франківську, у якому проживає ОСОБА_3

27 жовтня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до КП «Єдиний розрахунковий центр» із заявою, у якій просив надати йому детальну розшифровку розрахунку з квартплати з посиланням на чинні нормативні акти.

22 лютого 2013 року він направив на адресу відповідача скаргу, в якій просив надіслати йому рішення, на підставі яких застосовувались відповідні тарифи та методику їх нарахування.

22 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернуся до КП «Єдиний розрахунковий центр» з претензією, в якій просив виплатити йому моральну шкоду у розмірі 1 000 грн та надіслати детальну розшифровку розрахунку з квартплати з посиланням на локальні нормативні акти.

На підтвердження факту відправлення вказаних листів на адресу відповідача ОСОБА_3 надав копії поштових чеків.

Листом від 20 травня 2014 року КП «Єдиний розрахунковий центр» надіслало ОСОБА_3 довідку про розрахунки по його квартирі з повною тарифікацією послуг та роз'яснено, що стосовно відшкодування моральної шкоди він має право звернутися до юридичного відділу КП «Єдиний розрахунковий центр».

На підтвердження факту направлення вказаного листа на адресу ОСОБА_3 відповідачем надано копію реєстру листів, зданих до поштового відділення, від 26 травня 2014 року.

18 червня 2014 року ОСОБА_3 знову звернувся до КП «Єдиний розрахунковий центр» з претензією про виплату моральної шкоди у розмірі 1 500 грн та надання детальної розшифровки розрахунку з квартплати з посиланням на локальні нормативні акти, однак вказана претензія повернута ОСОБА_3 з відміткою поштового відділення «по даному адресу КП немає».

19 липня 2014 року ОСОБА_3 повторно направив відповідачу претензію аналогічного змісту.

Як встановлено судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, відповідач КП «Єдиний розрахунковий центр» заперечив факт отримання листів від ОСОБА_3 від 27 жовтня 2012 року, 22 лютого 2013 року, 18 червня та 19 липня 2014 року.

Крім того, ОСОБА_3 заперечив факт отримання відповіді КП «Єдиний розрахунковий центр» від 20 травня 2014 року.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, з урахуванням наявних у справі доказів і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту вручення відповідачу направленої кореспонденції, оскільки поштові чеки не підтверджують факти їх одержання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В. Умнова

І.М.Фаловська