АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2272/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.

суддів: Карпусь С.А., Юзюка О.М.,

секретаря: Лапка Ю.В.

за участю: ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_4 19 січня 2010 року. Позивач зазначав, що договір купівлі-продажу вчинив внаслідок помилки, оскільки маючи з відповідачем домовленість про укладення договору застави терміном на 6 місяців, вважав що саме такий договір укладав з ОСОБА_4 Через свою правову неграмотність, неповністю зрозумів суть правочину та не усвідомлював його наслідки, кошти за цим договором не отримував. Про те, що укладено було саме договір купівлі-продажу, ОСОБА_1 дізнався у квітні 2014 року, коли у суді розглядалася справа про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення його з спірного будинку. При укладенні договору купівлі-продажу в результаті власного недбальства та поганого зору він його не прочитав, повіривши відповідачу та нотаріусу. При цьому, він не отримав копії договору. Таким чином, вчиняючи правочин під впливом помилки він фактично передав відповідачу безоплатно у власність житловий будинок, позбавивши себе та членів своєї сім'ї єдиного наявного житла. Після вчинення правочину покупець не приймав майно, оформив власність на домоволодіння майже через 2 роки - 03 грудня 2011 року.

Посилаючись на зазначені обставини, а також те, що укладений договір не відповідає його внутрішній волі щодо правової природи й змісту правочину, просив на підставі статей 203, 215, частини першої статті 229 Цивільного кодексу України ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Бондар О.О. Категорія: 19,20

Доповідач: Янчук Т.О

визнати його недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючи на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_4, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарги підлягає відхиленню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення. Крім того суд першої інстанції, послався на те, що правочин може бути визнано недійсним лише з підстав з наслідками, передбаченими законом; договір підписано сторонами в присутності нотаріуса, який перевірив їх дієздатність та волевиявлення; позивач не довів наявність помилки щодо правової природи укладеного з відповідачем договору.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями на підставі свідоцтва на право особистої власності, виданого 06 серпня 1996 року міським виробничим управлінням житлово-комунального господарства, на підставі рішення виконкому Хмельницької міської Ради народних депутатів №1003 від 27.06.1996 року, зареєстрованого Хмельницьким БТІ 06.08.1996 року за № 10973, реєстраційний номер 294 25335.

19 січня 2010 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за номер №108 (а.с.8,9).

Згідно з частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд з'ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається із матеріалів справи, що за умовами договору продавець ОСОБА_1 передає у власність, а ОСОБА_4 приймає у власність розташований на земельній ділянці житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1, та сплачує обумовлену в договорі суму. Такий продаж за домовленістю сторін вчинено за 165023,00 грн., які продавець отримав від покупця, а покупець передав продавцю до підписання даного договору. Своїм підписом під цим договором, ОСОБА_1 підтверджує факт повного розрахунку за проданий житловий будинок з надвірними будівлями і відсутність щодо ОСОБА_4 будь-яких претензій фінансового характеру (пункти 1, 2 договору купівлі-продажу).

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

За змістом статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин, вчинений під впливом помилки є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним з підстав, визначених статтею 229 ЦК України, повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, наявність помилки щодо обставин, які мають істотне значення.

У справі, яка є предметом перегляду, укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу сторони стверджували, що усі усвідомлюють права та обов'язки, кожен розуміє значення своїх дій (п.10 договору купівлі продажу). Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру мнимого та фіктивного (п.8 договору купівлі-продажу). Сторони домовились, що під передачею відчужуваного житлового будинку з надвірною будівлею за цим договором-купівлі продажу слід вважати символічну передачу речі. Прийняття покупцем від продавця ключів від житлового будинку та технічної документації свідчить про те, що передача речі відбулася (п.6 договору купівлі-продажу). Договір купівлі-продажу посвідчено за згодою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4, згоди посвідчені 19.01.2010 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Паляницею Л.С. за №106, №107.

Відповідно до п.4 зазначеного договору купівлі-продажу малолітні та неповнолітні діти у житловому будинку не зареєстровані. ОСОБА_1 свідчить, що самовільних переобладнань у будинку не має, внаслідок продажу вказаного будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких продавець зобов'язаний утримувати за законом чи договором, будинок не визнано аварійним або таким, що підлягає зносу. Продавець заявляє, що на момент укладення цього договору місце проживання будь-яких осіб у відчужуваному будинку не зареєстровано.

Окрім того, посилаючись на намір вчинити інший правочин - договір застави строком на 6 місяців, позивач не ставив питання про визнання його таким, що відбувся. Належних та допустимих доказів щодо існування боргових зобов'язань між сторонами, які б стали підставою для укладення договору застави, позивачем не надано, та судом не встановлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення.

При цьому при посвідченні договору купівлі-продажу текст правочину сторонами було прочитано, його зміст зрозумілий та відповідає волі сторін. Сторони свідчать, що в тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосується договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку з надвірною будівлею, а також врахував, що позивач не заперечував, що самостійно підписав оспорюваний договір.

У зв'язку з чим не заслуговують на увагу доводи позивача щодо необізнаності з якого часу за зазначеним договором переходить право власності на спірний житловий будинок від відчужувача до набувача, оскільки бажаючи його вчинити мали це знати. Відповідно п.6 зазначеного договору купівлі-продажу передача відчужуваного будинку відбулася шляхом передачі ключів та технічної документації на спірний житловий будинок, п.15 даного договору зазначено право власності на майно згідно ст.334 ЦК України у покупця виникає з моменту державної реєстрації правочину. Договір зареєстровано, відповідно до витягу з державного реєстру правочинів за номером 3797906 19 січня 2010 року (а.с.9).

Не переконливими є доводи апеляційної скарги щодо неотримання позивачем коштів за продаж житлового будинку, оскільки вони спростовуються самим договором, згідно п.2 якого, своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив факт повного розрахунку за проданий житловий будинок з надвірними будівлями і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Не впливають на висновки суду також доводи позивача, щодо не отримання ним копії договору купівлі-продажу, оскільки відповідно до п.14 договір складено в двох примірниках, з яких однин примірник залишається на зберіганні в справі приватного нотаріуса, а другий має силу оригіналу, видається покупцю.

Не спростовують висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги, щодо порушення при укладенні договору купівлі-продажу прав неповнолітніх та малолітніх дітей, оскільки згідно з п.4 спірного договору купівлі-продажу внаслідок продажу вказаного будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх. Продавець заявляє, що на момент укладення цього договору місце проживання будь-яких осіб у відчужуваному будинку не зареєстровано. Із будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 вбачається, що станом на 14 січня 2010 року всі особи, які були зареєстровані в спірному будинку зняті за зазначеним місцем проживання, а неповнолітні діти взагалі не значились зареєстрованими за вказаним місцем проживання (а.с.16-17).

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, а також доводів апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення апеляційної скарги, з підстав недоведеності з боку позивача наявності помилки щодо правової природи укладеного з відповідачем договору.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не спростовують, підстав для задоволення апеляційної скарги суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук