Справа № 6-31/2011 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/783/6768/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 29 вересня 2011 року по справі за поданням старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_5 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 29 вересня 2011 року подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань по виконавчому листу № 2-391 від 5.06.2009 року, виданого Буським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2009 року до повноліття дитини.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_3 оскаржив ОСОБА_4. Вважає ухвалу незаконною. Звертає увагу, що суд задовольняючи подання встановив, що існують обставини які унеможливлюють виконання виконавчого документа, проте у мотивувальній частині ухвали не наведено таких обставин. Стверджує, що ОСОБА_4 добросовісно в міру матеріальної можливості виконував судове рішення. Звертає увагу, що обмеження у праві виїзду за кордон повинне застосовуватися тільки у тому випадку, якщо вони є вкрай необхідними й обгрунтованими, співрозмірними із покладеними на боржника обов"язками, а боржник свідомо ухиляється від їх виконання. Стверджує, що таких доказів державним виконавцем не надано, а судом обставини, що лягли в основу подання не перевірено. В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу Бузького районного суду Львівської області від 29 вересня 2011 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відмовити.

07 грудня 2016 року від начальника ідділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції та ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 поступили клопотання про здійснення розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

В вересні 2011 року старший державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_4.

Станом на момент звернення до суду із згаданим поданням за ОСОБА_4 значилася заборгованість по аліментах за період з 01.09.2010 року по 01.10.2011 року у сумі 3302,10 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд вважав, що подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 підлягає до задоволення у зв"язку з наявністю обставин, які унеможливлюють виконання виконавчого документа.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 року) та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно положень ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують отримання боржником вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження", а також докази того, що він ухиляється від виконання зобов'язань.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_6 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу Буського районного суду Львівської області від 29 вересня 2011 року скасувати з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_5 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, ст.313, п.6 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 29 вересня 2011 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_5 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2