НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

25 липня 2016 рокуСправа № 322/781/16

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: визнання договору купівлі-продажу удаваним,

встановив:

21 липня 2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- визнати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, від 12.09.2013, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, удаваним, визнавши як такий, що вчинений з метою приховати договір застави в забезпечення договору позики від 12.09.2013.

Ухвалою судді від 25.07.2016 було відкрито провадження у справі.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить відповідачу ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_1).

Вирішуючи питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Частиною третьою цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на наведені норми закону, заява про забезпечення позову має містити обґрунтування необхідності вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема обставин цивільної справи, особи відповідача та з посиланням на конкретні факти, що свідчать про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду без вжиття таких заходів.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що відповідач має намір терміново продати спірну квартиру, водночас в разі задоволення позову буде визнано, що позивач є власником вищезазначеної квартири, а незабезпечення позову призведе до відчуження відповідачем цієї квартири іншому власнику, що унеможливить виконання рішення суду.

Разом з цим, з огляду на зміст заявлених позовних вимог, задоволення позову не призведе до припинення права відповідача на спірну квартиру, оскільки в позовній заяві лише порушується питання про удаваність договору купівлі-продажу, а вимоги щодо визнання права власності на зазначену квартиру відсутні.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, оскільки вони є неспівмірними із заявленими вимогами.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 151 153, 208, 210, 293 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков