Справа № 331/487/16-ц
Провадження 2/331/439/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жуковій О.Є

при секретарі: Чистяковій К.С., Пакуло В.С.

за участю позивача : ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» про поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.01.2016 року звернувся до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» , будівельно - господарський гіпермаркет «Епіцентр К» , в якому просив поновити його на роботі на посаді верстатника деревообробних верстатів відділу форматно-розкрійної дільниці ТОВ «Епіцентр К» будівельно-господарського гіпермаркету « Епіцентр К» , зобовязати відповідача виплатити заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 07.09.2015 року, зобовязати відповідача відшкодувати завдану незаконним звільненням моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з листопада 2012 року працював на посаді верстатника деревообробних верстатів відділу форматно-розкрійної дільниці ТОВ «Епіцентр К» будівельно-господарського гіпермаркету «Епіцентр К». Покладені на нього обовязки виконував в повному обсязі стягнень не мав.

06 вересня 2015 року він відклав упаковку з пістолетом для монтажної піни, з метою її подальшої покупки. Після цього, через обман співробітників служби безпеки магазину , він , під їх диктовку , написав пояснення про те, що нібито хотів викрасти вказаний товар, а заступник начальника служби безпеки з цього приводу звернувся до міліції з заявою про крадіжку.

З цього часу його не допускали на роботу, він до теперішнього часу не був ознайомлений з наказом про звільнення, не отримав трудову книжку .

Вважає, що відповідачем було грубо порушено його право на працю, звільнення з роботи проведено незаконно, без наявних для цього підстав, а тому вимушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, зазначивши, що підстав для звільнення ОСОБА_1 за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України не було, оскільки він не є матеріально відповідальною особою, його звинувачення у крадіжці товару не підтверджені належними доказами.

Представник ТОВ «Епіцентр К» ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, вказавши, що звільнення позивача з роботи здійснено з дотриманням чинного законодавства , оскільки ОСОБА_1 було затримано співробітниками гіпермаркету при скоєнні крадіжки товару з торгівельного залу, про що позивач зазначив в особистих поясненнях, і зазначене дало керівництву ТОВ «Епіцентр К» для втрати довір»я до позивача як співробітника , робота якого повязана з обслуговуванням товарних цінностей.

Крім того , 09.09.2015 року позивач відмовився отримати копію наказу про звільнення та трудову книжку, про що було складено акт.

Вважає, що трудові права позивача порушено не було, просив в задоволенні позовних вимог відмовити, а також зобовязати ОСОБА_1 ознайомитися з наказом про звільнення під підпис та забрати з підприємства свою трудову книжку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з копії трудової книжки , наказом ТОВ «Епіцентр К» № 186-к від 09.11.2012 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ТОВ «Епіцентр К» на посаду верстатника деревообробних верстатів форматно - розкрійної дільниці , тюнінг гіпермаркету м. Запоріжжя (а.с.43).

Згідно доповідної записки начальника СБ гіпермаркету «Епіцентр К» м. Запоріжжя В.І. Діденко , операторами відео нагляду магазину 06.09.2015 року близько 19-00 годин звернено увагу на ОСОБА_1 , який взяв з вітрини торгового ряду № 20 пістолет для монтажної піни , вартістю 400 гривень та з ним направився на територію ФРД. В подальшому, о 21-20 годині ОСОБА_1 покинув магазин через службовий вхід , не сплативши за товар (а.с.28).

07.09.2015 року ОСОБА_1 надав пояснення на ім»я директора гіпермаркету «Епіцентр К» , в яких зазначив, що дійсно взяв з вітрини магазину монтажний пістолет та приніс його до дільниці ФРД. Після закінчення робочого дня затримався та розібрав пістолет, сховавши його за спино так , щоб він не випирав. На прохідній його не виявили. Після того, як переодягнувся, пройшов з інспектором , де пістолет і був знайдений. Пістолет повернув, свою помилку визнав (а.с.29) .

Доповідною запискою від 08.09.2015 року начальника відділу «ФРД та тюнінгу» ОСОБА_8 встановлено, що 08.09.2015 року позивач не з»явився на роботу, пояснень з цього приводу не надав.

Наказом № 112/к від 09.09.2015 року ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету «Епіцентр К» м. Запоріжжя, позивача ОСОБА_1 , верстатника деревообробних верстатів форматно-розкрійної дільниці, з 09.09.2015 року , звільнено за втрату довіри, згідно п.2 ст. 41 КЗпП України.

12.09.2015 року відповідачем на адресу Жовтневого РВ ЗМУ УМВСУ в Запорізькій області направлено заяву про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення з вимогою внести вказану заяву до ЄРДР (а.с. 30).

На теперішній час в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження № 1-кп 331/41/16 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки з гіпермаркету «Епіцентр К» . До теперішнього часу справу по суті не вирішено , що сторонами не оспорювалося.

Ст. 41 КЗпП України встановлює додаткові підстави , з яких трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу .

Так, згідно вимог п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України , трудовий договір може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 6 листопада 1992 року № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з?ясувати, я яких підстав проведено звільнення працівника з наказом і перевіряти їх відповідність законові.

Згідно абз. 2 п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 6 листопада 1992 року № 9 звільнення з підстав втрати довір'я (п.3 ст.41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач працював на посаді верстатника деревообробних верстатів форматно - розкрійної дільниці, згідно посадової інструкції на нього покладені наступні обовязки : виконувати роботи відповідно до замовлень; піклуватися про бережне використання інструментів виробничого устаткування, робочого одягу тощо; забезпечувати економне використання експлуатаційних засобів; проводити розкрій та кромкування ДСП, ДВП, ОСБ, фанери, стільниці, врізати мийки; установлювати й знімати деталі після обробки; спостерігати за роботою систем верстатів, що обслуговуються, за показниками цифрових табло і сигнальних ламп; перевіряти якість обробки деталей контрольно-вимірювальними інструментами та візуально; налагоджувати окремі прості й середньої складності вузли і механізми під керівництвом начальника дільниці; врізати фурнітуру у двері; приймати замовлення на прирізку скла та встановлення у двері; виготовляти меблі для внутрішніх потреб гіпермаркету; бути в належному фізичному стані, під час виконання своїх посадових обовязків дотримуватися правил техніки безпеки (а.с.75).

Договір про повну матеріальну відповідальність з ОСОБА_1 не укладався, а доказів того, що наданий представником відповідача договір № 1 про колективну матеріальну відповідальність від 10 вересня 2010 року, був укладений з ОСОБА_1, також не надано, оскільки він не містить відомостей про те, що позивач з вказаним договором був ознайомлений під підпис (а.с.109-115).

Таким чином , оцінка встановлених судом фактичних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства, дає суду дійти висновку про те, що в силу своїх посадових обов»язків ОСОБА_1 безпосередньо не обслуговував грошові або товарні цінності , тобто не був зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.. Крім того, на час звільнення позивача з роботи, у передбаченому законом порядку факту вчинення останнім розкрадання не встановлено, оскільки до теперішнього часу кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 перебуває на розгляді в суді і вирок у справі не ухвалений. Тобто, звільнення позивача проведене всупереч вимогам п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України , а тому позов в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 233 Кодексу Законів про працю України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що позивачем копія наказу про звільнення та трудової книжки до теперішнього часу не отримана.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_7, він разом з ОСОБА_1 не раніше 28.09.2015 року, точну дату не пам»ятає, зверталися до відповідача з приводу недопуску ОСОБА_1 на работу. Від представника відповідача дізналися, що позивача було звільнено, проте копію наказу про звільнення їм не надали, зазначивши, що наказ знаходиться у директора на підпису.

Вказана обставина не заперечувалася представником відповідача, який однак зазначив, що документи знаходяться у директора, який відсутній, а тому запропонував почекати його приїзду.

Зазначене дає суду дійти висновку, що строк звернення позивача до суду не пропущений.

При цьому, суд критично оцінює акт від 09.09.2015 року про відмову ОСОБА_1 про ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки (а.с.33), оскільки свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є працівниками підприємства відповідача , жоден з них не зміг пояснити чи оголошувався ОСОБА_1 наказ про звільнення та хто це робив.

Зі змісту ст. 235 КЗпП України , у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що звільнення позивача з роботи було здійснено з порушенням трудового законодавства , і тому він має право на виплату середнього заробітку за весь час вимушенного прогулу, тобто з 09 вересня 2015 року по час ухвалення рішення.

Згідно з п.8 розд.IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 8.03.95 №100, виплати, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, нараховуються шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на кількість робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до довідки наданої відповідачем , середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 256,47 гривень (а.с.120).

Оскільки за період звільнення, а саме з 09.09.2015 року та на час ухвалення рішення (24.03.2016 року) пройшло 138 робочих днів , то середній заробіток за весь час вимушенного прогулу, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , без урахування податків й інших обов»язкових платежів, складає 138 днів * 256,47 гривень = 35 392 ,86 гривень.

Вирішуючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п.13 ППВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності .

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було дійсно порушено права ОСОБА_1 у сфері трудових правовідносин, що виразилося в незаконному звільненні , через що у суду не викликає сумнівів , що вищевикладене призвело до моральних страждань позивача, вимусило його прикладати додаткові зусилля для організації свого життя і йому дійсно було заподіяно моральну шкоду. Проте, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що вказаний позивачем розмір відшкодування 2000 гривень є забагатим , не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і тому приходить до висновку, що з врахуванням ступеня та глибини моральних страждань заподіяних позивачу , вимог розумності та справедливості , а також , що позивачеві компенсовано середній заробіток за час вимушеного прогулу, з ТОВ «Епіцентр К» на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди слід стягнути 500 гривень.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» на користь держави. Зокрема, судовий збір підлягає стягненню з відповідача за заявлені позовні вимоги щодо поновлення на роботі, за вимоги майнового характеру в частині стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, та за частково задоволені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 551, 20 гривень х 3 = 1653,60 гривень.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Епіцентр К» про поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в ТОВ «Епіцентр К» на посаді верстатника деревообробних верстатів форматно - розкрійної дільниці , тюнінг гіпермаркету м. Запоріжжя .

Стягнути з ТОВ «Епіцентр К» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без урахування податків й інших обов»язкових платежів за період з 09 вересня 2015 року по 24 березня 2016 року в сумі 35 392 ( тридцять п»ять тисяч триста дев"яносто дві ) гривні 86 копійок, в відшкодування моральної шкоди 500 (п»ятсот) гривень 00 копійок .

Стягнути з ТОВ «Епіцентр К» на користь держави судовий збір в сумі 1653 ( одна тисяча шістсот п»ятдесят три ) гривні 60 копійок.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

24.03.2016