Справа № 462/3548/16-ц
УХВАЛА

20 грудня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду, суд

в с т а н о в и в:

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Залізничного районного суду від 29.11.2016 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що це була перша неявка відповідача в судове засідання, оскільки перше судове засідання відкладалось. При цьому відмітив, що не погоджується із позовними вимогами позивача, однак не мав можливості заперечити проти них, оскільки був відсутній в судових засіданнях. Суд не врахував той факт, що відповідач не має можливості проживати в спірній квартирі, оскільки в такій проводиться ремонт, та не має умов для проживання.

Суд, ухвалив заяву розглядати без участі заявника та інших осіб, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, проте до суду не прибули, та про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ч.1 ст.231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи та всебічно, повно, обєктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заяви залишити без задоволення виходячи із наступних підстав.

Зі змісту ст.228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29.11.2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житлом квартирою №2 в будинку №3 на вул. Мундяка у м.Львові. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 551,20 грн. судового збору /а.с.40-41/.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач у судове засідання не зявилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки за адресою, зазначеною як позивачем в позові, так і представником відповідача в клопотанні про відкладення судового засідання м. Львів, вул. Наукова, 112/123 /а.с.19, 23/, що свідчить про те, що відповідач свідомо не зявлялася в судові засіданні.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Крім цього, відповідачем та її представником не надано доказів, якими вони обґрунтовують свої заперечення проти вимог позивача.

Суд критично ставиться до покликань представника відповідача про те, що відповідач не має можливості проживати в спірній квартирі, оскільки в такій проводять ремонт та не створені умови для її проживання.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Необхідно наголосити на тому, що суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих йому доказів, особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду, сторони самостійно визначають, які саме докази подавати суду, а які ні, у разі невиконання процесуальних обовязків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законом визначено, що суд може скасувати ухвалене ним заочне рішення лише за наявності одночасно двох підстав визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із розяснень, даних Верховним Судом України в узагальненні судової практики, вбачається, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з доказів, які містяться в матеріалах справи, судом не встановлено будь-яких причин поважності неявки відповідача в судове засідання, які можуть визнаватись судом поважними.

Суд відзначає, що відповідач не зявлялася в судові засідання без поважних причин. Доводи відповідача та її представника у заяві про перегляд заочного рішення є її субєктивними судженнями та зводяться до аналізу тих самих обставин справи на відповідність їх вимогам закону, що не є підставою для скасування заочного рішення судом, що його ухвалив.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не надала суду будь-яких належних і допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а тому, з огляду на вимоги ч.1 ст.232 ЦПК України, підстав для скасування заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29.11.2016 року і призначення справи до розгляду в загальному порядку, немає.

Керуючись ст.208-210, 231, 232 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2016 року залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу, що залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не є перешкодою оскарження заочного рішення в загальному порядку, а саме до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський