Справа № 471/326/16-ц
Провадження №2/471/247/16
Номер рядка звіту 29
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді Марценюк С. А.

за участю секретаря судового засідання - Романчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Братське Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків 68374 грн. 85 коп., 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, як одноосібник, самостійно обробляє земельну ділянку, площею 5,43 га, яка розташована в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області та належить їй на праві приватної власності. В 2015 р. на вказаній земельній ділянці вона вирощувала соняшник, врожай якого 08 вересня 2015 р. самовільно без її дозволу та згоди зібрав відповідач та розпорядився ним на власний розсуд. Кримінальне провадження по даному питанню 01 жовтня 2015 р. закрито, у звязку із відсутністю в діянні відповідача складу кримінального правопорушення.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснила суду, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності земельна ділянка, площею 5,43 га, що розташована в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 915770, виданого Братською райдержадміністрацією 10 січня 2008 р. Дану земельну ділянку позивачка самостійно обробляє, як одноосібник. Договір оренди землі між ОСОБА_1 та будь-ким не укладався. В 2015 р. на вказаній земельній ділянці позивачка вирощувала соняшник, врожай якого 08 вересня 2015 р. самовільно без її дозволу та згоди зібрав відповідач, і розпорядився ним на власний розсуд. З даного питання позивачка зверталась до Братського РВ УМВС України у Миколаївській області, однак постановою від 01 жовтня 2015 р. кримінальне провадження по даному питанню 01 жовтня 2015 р. закрито, у звязку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. По теперішній час відповідач не віддав позивачці незаконно зібраний ним врожай, і не повертає грошима вартість цього врожаю соняшника. Позивачка вважає, що діями відповідача порушено її права, а тому вона має право відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 68374 грн. 85 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та суду пояснила, що жодна із наведених обставин не доведена належним чином та жодних підтверджуючих доказів суду не надано, а саме: щодо самостійного обробітку землі, немає накладних, чеків, договорів обробітку. Другий абзац позову суперечить свідченням ОСОБА_1 як потерпілої в кримінальному провадженні. Досудовим розслідуванням встановлено, що в 2005 р. між ОСОБА_1 та головою фермерського господарства «Зірка» ОСОБА_2 був укладений усний договір про обробіток земельної ділянки, а власником земельної ділянки позивачка стала в 2008 р. Весь це час позивачку все влаштовувало і претензій до ОСОБА_2 вона не предявляла. Також немає підтверджуючих доказів, що позивачка належним чином повідомила орендаря про те, щоб він не обробляв земельну ділянку і про найм нею комбайну, щоб зібрати врожай соняшника, який нібито вона посіяла. довідка Григорівської сільської ради Братського району про те, що з 2008-2015 р.р. земельну ділянкуНовік Н.В. дійсно обробляв відповідач без договору і сплачував прибутковий та земельний податок. Доказів на підтвердження тих обставин, що саме позивачка в 2015 р. обробила земельну ділянку і понесла повязані з цим витрати, немає. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників: позивачки та відповідача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо такі порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як зазначено в ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому розмір заподіяних збитків доводить позивач.

Відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою КМУ № 284 від 19 квітня 1993 р., збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, що створили ці комісії.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження реальних збитків чи розміру упущеної вимоги, як того вимагає вищезазначений Порядок. Довідка відділу статистики у Братському районі про середню врожайність та середню реалізаційну ціну соняшника у 2015 році, на які посилається позивачка, це лише припущення про ймовірний розмір суми, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, як матеріальної, так і моральної, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, в звязку із недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою яка брала участь у справі, але не була присутньою у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Марценюк С. А.,