Справа №464/9491/13-ц
пр.№ 2-р/464/14/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Калітовській А.Б.

з участю представника Сихівського відділу ДВС ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

боржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву Сихівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

В С Т А Н О В И В :

25.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом, в якому просив зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою № 67 в будинку № 1 по вул. Липова Алея в м. Львові, а також вселити ОСОБА_2 у вказану квартиру.

27.11.2013 року до суду надійшов зустрічний позов від ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 67 в будинку № 1 по вул. Липова Алея в м. Львові.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.04.2013 року в задоволені первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено та ОСОБА_2 визнаний таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.06.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

01.10.2014 року Вищий спеціалізований суд України своєю ухвалою скасував рішення суду першої та апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.02.2013 року первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.04.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання рішення Сихівським районним судом м. Львова 22.05.2015 року видно виконавчий лист № 464/9491/13-ц.

Постановою головного державного виконавця Сихівського відділу ДВС від 16.06.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 47814257.

Боржник неодноразово звертався до Сихівського районного суду м. Львова із заявами про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а також про заміну сторони виконавчого провадження та про встановлення або заміну способу і порядку виконання. В задоволенні даних заяв боржнику було відмовлено.

02.11.2016 року до Сихівського районного суду м. Львова надійшла заява Сихівського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якій ставиться питання щодо розяснення рішення суду від 13.02.2015 року в частині визначення належного способу захисту порушених прав ОСОБА_2

Представник Сихівського відділу ДВС в судовому засіданні підтримала заяву та просила розяснити рішення суду в частині способу його виконання. Зокрема, суд має визначити що саме робити державному виконавцю: зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_2 квартирою, чи вселити ОСОБА_2

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні просили розяснити рішення суду, визначивши, що державний виконавець повинен вселити ОСОБА_2 в квартиру.

ОСОБА_4 в судовому засіданні просив розяснити, яким чином державний виконавець буде виконувати рішення суду, якщо власник квартири змінився.

Вирішуючи заяву про розяснення судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його суті.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в розясненні рішення.

Тобто, розяснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Розяснення судового рішення стосується недотримання вимоги ясності, визначеності такого, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, розяснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого розяснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. При цьому, розяснення не повинно змінювати зміст та суть судового рішення.

В заяві відділу ДВС міститься посилання на те, що з рішення суду від 13.02.2015 року незрозуміло порядок його виконання: як зобовязання вчинити певні дії, чи як вселення.

В той же час, в резолютивній частині рішенні суду від 13.02.2015 року зазначено «зобовязати ОСОБА_4 усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру». Тобто, в резолютивній частині рішенні чітко зазначено спосіб захисту права ОСОБА_2, який суд вважав за необхідне застосувати. Здійснювати виконання цього рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

При вирішенні заяви про розяснення судового рішення, судом враховано, що в рішенні суду від 13.02.2015 року позовні вимоги викладені не так, як вони зазначені в позовній заяві. Зазначаючи в резолютивній частині про повне задоволення позовних вимог, суд обрав не той спосіб захисту, про який йшла мова в позовній заяві, обєднавши дві позовні вимоги в одну. Позивач погодився з таким формулюванням способу захисту свого права (хоча в позовній заяві просив про інший спосіб) та не оскаржував судове рішення.

Таким чином, якщо на даному етапі суд буде вирішувати питання про обрання того, чи необхідно зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні ОСОБА_2 квартирою, чи вселити ОСОБА_2 в квартиру, суд змінить зміст рішення від 13.02.2015 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що резолютивна частина судового рішення від 13.02.2015 року є доступна, зрозуміла, а питання, про вирішення яких просить державний виконавець в даному судовому засіданні, потягнуть за собою зміну змісту вказаного судового рішення.

Тому відсутні підстави для розяснення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву Сихівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про розяснення рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 лютого 2015 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня оголошення ухвали.

Головуючий Радченко Е. А.