Ухвала

іменем україни

07 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,

МостовоїГ.І., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про стягнення коштів, надміру виплачених за призначеною допомогою дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня

2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що відповідно до виконавчого листа, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська, з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_5 у розмірі ј частини всіх видів заробітку. Однак відповідачка аліменти не отримувала, оскільки боржник ухилявся від їх сплати. Із 02 липня 2009 року по 05 липня 2012 року ОСОБА_3 призначалася допомога дитині, батько якої ухиляється від сплати аліментів. Спеціалістом Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради було проведено перевірку особової справи відповідачки та встановлено, що вона отримувала від боржника аліменти на доньку з липня по жовтень 2009 року, у грудні 2010 року, з лютого по березень 2011 року та у серпні 2011 року.

Просило стягнути з відповідачки суму надміру виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від слати аліментів, у розмірі 7 871 грн 40 коп.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради надміру виплачені за призначеною допомогою дітям кошти у розмірі 7 871 грн 40 коп.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останньою ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності заявлених позовних вимог, а саме те, що ОСОБА_3 отримувала аліменти, згідно виконавчого листа, остання передчасно звернулася із заявами про призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, а тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку про задоволення позовних вимог.

Однак, погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь відповідачки аліменти на доньку ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну частину щомісячно та до повноліття дитини , починаючи з 31 березня 2005 року.

Відповідно довідки від 08 серпня 2007 року № 7438 ОСОБА_3 не отримувала аліментів на забезпечення доньки за виконавчим листом № 2-784.

ОСОБА_3 зверталася із заявами до УПСЗН Самарської районної у місті ради про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та тимчасової допомоги, в якій відповідач зазначила, що з правом про призначення допомоги по аліментам вона ознайомлена, за періоди: 02 липня 2009 року, 14 січня 2010 року, 15 липня 2010 року, 31 січня 2011 року,

21 липня 2011 року, 23 січня 2012 року, 05 липня 2012 року.

Відповідно до рішень Самарського РОСО м. Дніпропетровська за період від 02 липня 2009 року по 05 липня 2012 року ОСОБА_3 призначалася допомога по дитині, батько якої ухиляється від сплати аліментів.

Встановлено, що згідно розрахункової заборгованості ВДВС Новомосковського міськрайонного УЮ, ОСОБА_4 з липня 2009 року по жовтень 2009 року, у грудні 2010 року, з лютого по березень 2011 року та у серпні 2011 року, у лютому, березні, серпні 2009 року - сплачував аліменти на неповнолітню доньку.

Відповідно до рішень УПСЗН № 5592 та № 8990, ОСОБА_3 припинено виплати допомоги та відкореговано суму надміру виплачених коштів.

Згідно розрахунку УПСЗН Самарської районної у м. Дніпропетровську ради за період з 01 серпня 2009 року по 31 жовтня 2012 року сума надміру виплачених державних коштів становить 10 858 грн 77 коп., залишок відкорегованих, надміру виплачених коштів становить 7 871 грн 40 коп.

Управлінням надсилалось на адресу відповідача повідомлення від

31 січня 2013 року № 776 про наявність заборгованості в розмірі 7 871 грн

40 коп. з проханням повернути вищевказану суму на рахунок УПСЗН.

Згідно з ч. ч. 8-10 ст. 181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Так, відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого

2006 року № 189, тимчасова допомога призначається у разі коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Згідно п. 6 вищезазначеного Порядку, для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Міністерством соціальної політики. Пунктом 7 вищезазначеного Порядку встановлено, що рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом праці та соціального захисту населення протягом десяти календарних днів після надходження усіх необхідних документів. В пп. 9 п. 10 Порядку визначено, що виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти.

Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

Відповідно до ст. 22 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми.

Надаючи оцінку поданим сторонами доказів, суди зазначені вище обставини залишив поза увагою, не з'ясували чи були підстави для призначення та виплати ОСОБА_3 тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та чи підлягають стягненню з відповідача кошти у вказаному розмірі.

Разом з тим відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов'язок зі сплати аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов'язковому виконанню.

В ході розгляду даної справи судами не дотримано вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судами, як першої, так і апеляційної інстанцій, фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору.

За таких обставин рішення судів не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованогосуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

24 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова О.В. Попович