АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1266/16 Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплоух Н.Б

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» - правонаступник Акціонерного комерційного товариства «Укрсиббанк», третя особа - Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» - правонаступник Акціонерного комерційного товариства «Укрсиббанк», третя особа - Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.06.2008 року між ним та ПАТ «Укрсиббанк» - правонаступник Акціонерного комерційного товариства «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу у сумі 21060,00 доларів США за №0.

Проте, право власності на вказані кошти до нього не перейшло, валютний рахунок на який би поступали 21060,00 доларів на його імя не відкривався, заявки на конвертацію 21060,00 доларів США в грошову одиницю України позичальник не подавав, заяви про перерахування цих коштів в оплату нерухомості не подавалась.

Крім того, він звернувся з запитом від 30.08.2015 року та просив надати йому відповідь з питань, поставлених у ньому, зокрема з приводу діяльності банку пов'язаної зі здійсненням валютних операцій, але відповіді так і не отримав, тому просив визнати бездіяльність ПАТ «Укрсиббанк» протиправною, зобов'язати надати інформацію на запит ОСОБА_1. від 30 серпня 2015 року щодо виконання умов споживчого договору.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування положень Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, сторони у судове засідання не з'явилися.

ОСОБА_2, який є представником позивача ОСОБА_1 діє на підставі довіреності від 21 березня 2014 року (а.с.12), направив до апеляційного суду клопотання з проханням розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, вх.. 6196/16 від 29 лютого 2016 року (а.с.85).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК судова колегія справу розглядає за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк» - правонаступник Акціонерного комерційного товариства «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу у сумі 21060,00 доларів США за №0 (а.с.11).

30 серпня 2015 року позивач в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до Банку із запитом стосовно виконання сторонами (ним та Банком) умов кредитного договору.

24 вересня 2015 року Банком надана відповідь щодо відмови у наданні запитуваної інформації та роз'яснено положення закону щодо розкриття Банківської таємниці.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із тих обставин, що дії Банку відповідають вимогам чинного законодавства , тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

За ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю

Згідно ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним, чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

Інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Правління Національного Банку України від 14 липня 2006 року №267 «Про затвердження Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці» письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою.

Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально.

Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бутивизначеніпідстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта.

На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі.

Посилання щодо наявності повноважень у ОСОБА_2. на отримання інформації, що містить банківську таємницю - безпідставне.

Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненним.

У довіреності, виданої ОСОБА_2, передбачено перелік дій, які він має право вчиняти від імені ОСОБА_1. Однак, за цією довіреністю не визначено право на отримання інформації, що містить банківську таємницю (а.с.12).

Порядок звернення щодо отримання інформації, що містить банківську таємницю представником позивача не дотримано, тому правових підстав для надання інформації на його запит не вбачається.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто з запитами про видачу інформації, яка містить банківську таємницю до ПАТ «УкрСиббанк» не звертався. Таким чином не доведено, що відповідачем порушені права ОСОБА_1 на одержання від відповідача будь якої інформації. Ухвалене по справі рішення не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до банку із відповідною заявою про надання інформації, яка містить банківську таємницю. Оскільки суд першої інстанції не встановив протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо відмови у наданні відповідей на запит ОСОБА_2 стосовно даних відносно інформації, яка містить банківську таємницю, то у суду першої інстанції не було підстав і до прийняття рішення щодо зобов'язання банку надати інформацію на запит ОСОБА_2, як представника ОСОБА_1. Дії відповідача відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -