Провадження № 2/639/2424/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2013 року представник ПАТ «КБ «Надра» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/2/26/2007/980-К/640 в сумі 88 921,68 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 889,22 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 21.06.2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Надра») в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №6/2/26/2007/980-К/640.

Відповідно до умов укладеного договору, банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 25 660,00 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмір 3,00% річних.

Позивач вказує, що банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі.

ОСОБА_1, в свою чергу, зобовязання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 17.09.2013 року у сумі 88 921,68 грн.

31 жовтня 2013 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/2/26/2007/980-К/640 в сумі 88 921,68 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 889,22 гривень. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/4/26/2007/840-К/737 в сумі 2 059 614,90 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 551,78 гривень.

В обґрунтування додаткових вимог представник позивача зазначив, що 22.08.2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Надра») в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №6/4/26/2007/840-К/737.

Відповідно до умов укладеного договору, банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 149 000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,49% річних.

Позивач вказує, що банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі.

В якості забезпечення належного виконання ОСОБА_1 грошового зобовязання перед банком, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №6/4/26/2007/840-П/739, за яким ОСОБА_2 зобовязалася відповідати перед банком в тому ж порядку, що і ОСОБА_1

Позивач вказує, що ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 24.09.2013 року у сумі 257 677,33 доларів США, що становить 2 059 614,90 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1 181 081,81 грн., заборгованості за відсотками 773 371,27 грн., пені 105 161,82 грн.

Згідно з умовами договору, позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, а тому банк має право вимагати виконання зобовязань, визначених у кредитному договорі, як від позичальника так і від поручителя разом.

21 грудня 2016 року представником відповідача ОСОБА_2 було подано письмові заперечення проти позову та заяву про застосування строків позовної давності, в обґрунтування яких вказано, що строк предявлення вимоги до поручителя банком пропущений, у звязку з чим позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Представник позивачаОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 08.09.2016 р., в судовому засіданні уточнений позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 25.11.2014 року, в судовому засіданні проти позовних вимог до ОСОБА_2 заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_1, було укладено Кредитний договір №6/2/26/2007/980-К/640. (а.с. 5-6)

Відповідно до п. 1 кредитного договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 25 660,00 грн. Кредитні кошти надаються на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення до 18.06.2010 року.

22 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_1, було укладено ще один Кредитний договір №6/4/26/2007/840-К/737. (а.с. 25-26)

Відповідно до п. 1 кредитного договору, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 149 000,00 доларів США. Кредитні кошти надаються для проведення розрахунку за договором купівлі-продажу з строком на 360 місяців.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із меморіального ордеру №162, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у сумі 25 660,00 грн. (а.с. 7)

Відповідно до умов п. 3.2 Кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737 ОСОБА_1 отримав і кредитні кошти у сумі 149 000 доларів США. (а.с. 28)

Відтак, позивач свої зобовязання за кредитними договорами №6/2/26/2007/980-К/640 та №6/4/26/2007/840-К/737 в частині надання кредиту виконав в повному обсязі.

Відповідно до умов Кредитного договору №6/2/26/2007/980-К/640 ОСОБА_1 зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмір 3% річних, та комісію у розмірі 2% від суми кредиту.

Відповідно до умов Кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737, ОСОБА_1 зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмір 12,49% річних.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 2.3.1 Кредитного договору №6/2/26/2007/980-К/640 передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі 1 183,09 грн.

Пунктом 3.3.1 Кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737 також передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки шляхом перерахування мінімально необхідного платежу у валюті кредиту у розмірі 1 611,00 доларів США.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

22 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (Кредитор) (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2 (Поручитель) було укладено Договір поруки №6/4/26/2007/840-П/739. (а.с. 27)

Згідно п. 1.1 Договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737 від 22 серпня 2007 року.

Згідно п. 1.2 Договору, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, станом на дату укладання Кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737 позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 були солідарними боржниками за кредитним договором.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог до поручителя заперечував, посилаючись на сплив строку протягом якого може бути таку вимогу предявлено, у зв'язку з чим представник відповідача вважає поруку припиненою.

Суд погоджується з позицією представника відповідача у зв'язку з чим зазначає наступне.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.3) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в ті чи іншій його частині)

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2012 року на адресу ОСОБА_2 було направлено Досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №6/4/26/2007/840-К/737, в якій вимагалося протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити загальну суму заборгованості 271 509,24 доларів США.

Представник відповідача ОСОБА_2 пояснила суду, що вказана досудова вимога була отримана відповідачем 31.12.2012 року.

Враховуючи встановлені судом обставини право банку вимагати дострокового виконання зобовязань за кредитним договором в повному обсязі від поручителя виникло на 31 день з моменту отримання вимоги, тобто з 31.01.2013 року, а тому саме з цього моменту строк виконання основного зобов'язання є таким, що настав, та саме з цієї дати починається відлік строку позовної давності.

Право вимоги до поручителя виникло у банку 31.01.2013, діяло протягом наступних шести місяців, як то передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України, та припинилося 01.08.2013 рокуу зв'язку з непредявленням банком вимоги до поручителя.

При цьому суд вказує, що пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений відповідно до кредитного договору, не предявив протягом шести місяців позову до поручителя про виконання зобовязання, суд приходить до висновку, що зобовязання за договором поруки припинилися. (постанова Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі №6-125цс14)

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-6цс14 у постанова від 17 вересня 2014 р.)

За таких обставин суд приходить до висновку, що порука ОСОБА_2 за Договором поруки №6/4/26/2007/840-П/739 від 22.08.2007 р. є припиненою.

Таким чином судом встановлено, що єдиним боржником за кредитними договорами №6/4/26/2007/840-К/737 та №6/2/26/2007/980-К/640 є ОСОБА_1.

Як вказує представник позивача, позичальник не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах, встановлених Кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Згідно п. 4.1 Кредитного договору №6/2/26/2007/980-К/640 у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 4.2 передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту більш ніж на 2 дні позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн. У разі порушення позичальником вимог визначених у п. 4.3 кредитного договору №6/2/26/2007/980-К/640, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, за кожен випадок.

Згідно п. 5.2 Кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737 у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог визначених у п. 5.3 кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, за кожен випадок.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 було порушено зобов'язання за Кредитним договором №6/2/26/2007/980-К/640 стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 17.09.2013 року відповідач має заборгованість у сумі 88 921,68 грн., з яких: заборгованість за кредитом 23 905,99 грн., заборгованість за відсотками 51 601,20 грн., заборгованість за пенею 10 488,49 грн., штраф за кредитом 2 926,49 грн. (а.с. 9-11)

ОСОБА_1 також було порушено зобов'язання за Кредитним договором №6/4/26/2007/840-К/737 щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 24.09.2013 року відповідач має прострочену заборгованість у сумі 2 059 614,90 грн., з яких: заборгованості за кредитом 1 181 081,81 грн., заборгованості за відсотками 773 371,27 грн., заборгованості за пенею 105 161,82 грн. (а.с. 28-30)

Відповідно п. 3.2.3 Кредитного договору №6/2/26/2007/980-К/640, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж, визначений п. 2.3.2 кредитного договору.

Відповідно п. 4.2.4 Кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/737, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 кредитного договору.

Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» підлягають частковому задоволенню.

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 441 грн. (а.с. 1, 20)

Суд, даючи оцінку вищезазначеному, приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 208-210, 212-215 ЦПК України, ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 533, 534, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054, 1056-1 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути в ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/2/26/2007/980-К/640 від 21.06.2007 року в сумі 88 921,68 грн. (вісімдесят вісім тисяч девятсот двадцять одна гривня 68 копійок), з них заборгованість за кредитом 23 905,99 грн., заборгованість за відсотками 51 601,20 грн., пеня 10 488,49 грн., штраф 2 926,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №6/4/26/2007/840-К/737 від 22.08.2007 року в сумі 2 059 614,90 грн. (два мільйони пятдесят дев'ять тисяч шістсот чотирнадцять гривень 90 копійок), з них заборгованість за кредитом 1 181 081,81 грн., заборгованість за відсотками 773 371,27 грн., пеня 105 161,82 грн.

У задоволені іншої частини позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 3 441 грн. (три тисячі чотириста сорок одна гривня).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович