У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Григоренка М.П.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання припиненим кредитного договору від 29.08.2006 року та іпотечного договору від 30.08.2006 року,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника товариства, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № від 29 серпня 2006 року в розмірі 1748 688,24 швейцарських франків, заборгованість по пені, що становить 1901512,55 грн. та судовий збір у сумі 3 654 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "УкрСиббанк" про визнання припиненим кредитного договору № від 29 серпня 2006 року та іпотечного договору № 0 від 30 серпня 2006 року, укладені між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є необґрунтованим, винесеним із неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи та неналежною оцінкою наданих доказів.

Вважає, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення нарахованої пені викликають великий сумнів у їх законності, так як ПАТ "УкрСиббанк" подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути 1748688,24 швейцарських франків боргу та пеню в розмірі 1901512,55грн., однак за який саме період нараховано заборгованість та який відсоток застосовано при розрахунку штрафних санкцій позивачем не вказано.

Крім того, аналіз норм ст.266, ч. 2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) в межах одного року перед зверненням кредитора до суду при наявності підстав для її нарахування здійснюється у межах строку позовної давності, а її стягнення понад рік у разі подання заяви про застосування строку позовної давності можливе за умови поновлення цього строку.

Проте, він не мав можливості заявити в суді першої інстанції про застосування позовної давності до нарахування пені, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до умов кредитного договору банк наділений правом в односторонньому порядку, шляхом надіслання позичальнику повідомлення, змінювати процентну ставку за кредитним договором без погодження з ним та без укладання письмових угод про такі зміни, що суперечить ст. 651 ЦК України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк", а його позовні вимоги задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ПАТ "УкрСиббанк", суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Такі висновки суду відповідають встановленим фактам та ґрунтуються на законі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зіст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 29 серпня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0.

Згідно п. 1.1. кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 1466769,96 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 6 000 000 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 29 серпня 2006 року по 28 серпня 2017 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 28 серпня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. договору.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором №0 від 29 серпня 2006 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 29 серпня 2006 року укладено договір поруки №37335, згідно п. 1.1. якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником, усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № від 29 серпня 2006 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Рішенням Рівненського міського суду 7 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 липня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано припиненим договір поруки №37335 від 29 серпня 2006 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" в особі відділення № 461 АКІБ '"УкрСиббанк" та ОСОБА_2 та визнано недійсною додаткову угоду № 2 до договору поруки № 37335 від 29 серпня 2006 року укладену між ПАТ "УкрСиббанк" в особі Рівненського управління Подільського регіонального департаменту АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 29 липня 2010 року.

Крім того, в забезпечення належного виконання боржником умов кредитного договору №0 від 29.08.2006 року, між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ПП "Автотехнолоігя" в особі директора ОСОБА_1 29 серпня 2006 року укладено договір поруки №37336.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 вересня 2011 року, залишеною в силі постановою Вищого господарського суду України від 28 листопада 2011 року відмовлено в задоволенні позову ПП "Автотехнологія" до ПАТ "УкрСибБанк" про визнання припиненим договору поруки № 37336 від 29 серпня 2006 року.

30 серпня 2006 року між АКІБ "УкрСибБанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСибБанк" та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №0, у відповідності до якого іпотекодавець з метою забезпечення зобов'язань по кредитному договорі №0 від 29.08.2006 року передає в іпотеку іпотекодержателю будівлю з комунікаціями до них загальною площею 11344,9 кв.м, що є власністю іпотекодавця та знаходиться за адресою: м. Рівне пров. Робітничий,1.

21.05.2009року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 0 від 21.05.2009року відповідно до умов якої змінено графік погашення кредиту за договором та строк сплати відсотків: з 1 по 25 число включно кожного місяця тощо.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором №0 15 червня 2011 року позивачем було направлено на адресу боржника та поручителів вимогу про погашення простроченої заборгованості на протязі 30 днів з моменту отримання даної вимоги.

Вказана вимога ОСОБА_1 виконана не була та заборгованість не погашена і кредитодавець 17.08.2011року звернувся до суду із позов про її стягнення.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 2.07.2014року становить 1 748 688,24 швейцарських франків, що за курсом НБУ становить 23 155 638,30грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами в розмірі 1 901 512,55 грн.

Відповідно до умов п.п.1.3.1. кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, з дати видачі кредиту процентна ставка встановлена в розмірі 8,99% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2. даного договору.

Сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом в разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.9.2 договору.

Підпунктом "в" п. 9.2. ч. 1 договору визначено, що розмір процентної ставки за користування кредитом може бути змінений у сторону збільшення у разі здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункту за бланковими кредитами "овернайт" НБУ з дати укладення цього Договору чи останнього перегляду процентної ставки; та/або.

Сторони погодили порядок зміни відсоткової ставки, що полягає в направленні банком на адресу позичальника не пізніш ніж за 14 календарних днів до дня зміни відсоткової ставки відповідного повідомлення, у якому зазначається розмір відсоткової ставки, що встановлюється за користування кредитними коштами та дату з якої така ставка починає діяти.

Відповідно до п. 9.13 кредитного договору підписанням даного договору позичальник свідчить про те, що: всі умови договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Таким чином, ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами кредитного договору, які передбачають можливість зміни з ініціативи банку розміру процентної ставки за користування кредитом та встановлюють порядок такої зміни, договір укладений відповідачем 29 серпня 2006 року, зміна процентної ставки відбулась до 9 січня 2009 року, тобто до набрання чинності ст.1056-1 ЦК України, яка встановлює заборону банку змінювати відсоткову ставку за користування кредитом в односторонньому порядку, позичальник сплачував відсотки за зміненою відсотковою ставкою, а тому його доводи про те, що умови договору суперечить ст. 651 ЦК України не ґрунтуються на законі.

З матеріалів справи вбачається, що банком неодноразово надсилались боржнику та поручителям повідомлення про збільшення відсоткової ставки, що підтверджується листами: № 36938ДР від 9.06.2008 року, яким повідомлено ОСОБА_1 про збільшення відсоткової ставки; № 79799ДР від 17.07.2008 року, яке відповідач отримав особисто 29.07.2008 року та яким його повторно повідомлено про збільшення відсоткової ставки; № 40504ДР від 9.06.2008 року, яким повідомлено ПП '"Автотехнологія" про збільшення відсоткової ставки; № 79800ДР від 17.07.2008 року, яким повторно повідомлено ПП "Автотехнологія" про збільшення відсоткової ставки та яке отримано ним 29.07.2008 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 було відомо про збільшення розміру відсоткової ставки за кредитним договором, оскільки повідомлення від банку про таке збільшення отримувались ним особисто, як боржником, та як керівником ПП "Автотехнологія". Докази про те, що позичальник заперечував проти зміни процентної ставки та направляв на адресу кредитодавця свою незгоду, у порядку визначену умовами п.9.2 кредитного договору відсутні.

Окрім цього, позивачем до заперечень на апеляційну скаргу надано копію рішення Рівненського міського суду від 21.04.2016року, яке змінене рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 5.07.2016року(в частині покликання на сплив позовної давності), яким відмовлено ОСОБА_1 у позові до ПАТ "УкрСибБанк" про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсними п.п.1.3.1,9.2, 9.12 кредитного договору№0 від 29 серпня 2006року.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем розрахунку за який саме період нараховано заборгованість та який відсоток застосовано при розрахунку штрафних санкцій, оскільки до заяви про збільшення позовних вимог від 4.07.2014 року позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, як ставка за якою пеня нараховувалась, так і період її нарахування, а саме з 2.07.2013 року по 2.07.2014 року (т. 2 а.с. 67-72).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому йдеться про винесення рішення судом першої інстанції, оскільки саме ухваленням ним свого рішення закінчується судовий розгляд спору (ч. 3 ст. 208 ЦПК України). Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 21 листопада 2012року справі № 6-101 цс 12, який відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Покликання відповідача на те, що він не заявив про застосування позовної давності в суді першої інстанції, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи, не заслуговують на увагу, так як справа розглядалась судом з 2011 року і ОСОБА_1 не був позбавлений можливості подати заяву про застосування строку позовної давності.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання припиненим кредитного договору №0 від 29.08.2006 року та іпотечного договору №0 від 30.08.2006 року, так як чинне законодавство не передбачає припинення кредитного договору в зв'язку із зміною банком процентної ставки в односторонньому порядку, а припинення іпотеки не пов'язує зі зміною основного зобов'язання. До припинення іпотеки, згідно ст.17 Закону України "Про іпотеку", призводить не зміна, а припинення основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.