Справа № 177/2531/16-ц
Провадження № 2-н/177/48/16
У Х В А Л А

08.12.2016

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Коваль Н. В. розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з зазначеною заявою 07.12.2016 року та просив суд видати наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 1772,60 грн. та інфляційні витрати 154,47 грн., судовий збір у розмірі 689,00 грн.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням інфляції та 3 % річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє в прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Виходячи з положень п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року наявність спору про право, яке є підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги, документів, доданих до заяви.

Наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Однак, всупереч п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження № 14 від 23.12.2011 року до заяви не надано документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником, а саме звертаючись до суду з вимогою про стягнення боргу не надано попередження про заборгованість, не доведено чи повідомлений боржник про заборгованість, в якому розмірі, за який період, чи визнає її розмір.

Оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право,а доказів протилежного заявником не надано, тому в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, а заявлена заявником вимога може бути вирішена в позовному провадженні.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, розгляд якого проводиться без проведення судового засідання, без виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів, що не дає можливості боржнику в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст. 27 ЦПК України та надати заперечення, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, суд, вважає, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.3, 5-8, 11, 14, 96, 100, 101, 107, 109, 208-210, 212, 213, 293, 294 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: