Провадження № 2/522/3290/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Діана - Плюс» про визнання права учасника договору про пайову участь у будівництві, визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діана плюс» про визнання права учасника договору про пайову участь у будівництві, визнання права власності на квартиру. (а.с. 6-9)

В процесі розгляду справи, 30 листопада 2015 року позивачкою змінені позовні вимоги та просить визнати за ОСОБА_1 право дольового учасника договору № 3/13 про пайову участь в будівництві обєкту нерухомого майна від 23.09.2011 року про будівництво квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 119,7 кв.м. та визнати за нею право власності на квартиру (а.с. 42-44)

Мотивує вимоги тим, що вона разом матірю ОСОБА_2 вирішили придбати у спільну часткову власність нерухоме майно - квартиру у житловому комплексі, розташованому за адресою: вулиця Гагарінське плато, 5, м.Одеса. За попередньою домовленістю, мати взяла на себе всі організаційні питання та оформлення документів. Право власності на частки в квартирі вирішено було оформити в залежності та з урахуванням вкладів грошових коштів у придбання зазначеного майна. 23.09.2011р. ОСОБА_2 уклала Договір про пайову участь в будівництві обєкта нерухомого майна № 3/13 - квартири будівельний № 13, розташованої за адресою: вулиця Гагарінське плато, будинок 5-А, корпус 1. Сума Договору становила 1 173 456,66 грн., що було еквівалентно 147 165,89 доларів США 89 центів. Перший платіж, який було внесено за квартиру, у розмірі 239 211,00 грн., було отримано від батька позивачки ОСОБА_3 Він щомісяця надавав ОСОБА_2 аліменти в сумі, еквівалентній 500 доларів США, які за згодою між батьками мали бути витрачені на утримання позивачки та набуття квартири для неї. Згодом 12.10.2012 р. позивачка продала належну їй квартиру № 139 у будинку 14 в провулку Світлому в м.Одесі за 571 000 грн. Гроші від продажу квартири також передала повністю відповідачці для внесення оплати за квартиру. Наступну грошову суму 68 440 грн. було взято з коштів, сплачених позивачці батьком в якості аліментів. 19.02.2014 р. ОСОБА_2 внесла в рахунок оплати за Договором свої кошти в розмірі 86 869 грн. В березні 2014 р. дядько позивачки, ОСОБА_4, надав їй 15 000 доларів США, що на той момент становило близько 170 000 грн., ще 12 000 доларів (близько 142 000,00 грн.) передав позивачці дідусь, ОСОБА_5 Всі ці кошти позивачка віддала ОСОБА_2 для оплати за квартиру. Таким чином, внесок позивачки за квартиру становив 1 190 651 грн., в результаті чого вона набула право учасника Договору купівлі-продажу майнових прав на 93% майнових прав на квартиру. Але ОСОБА_2 повністю оформила квартиру на себе, про що позивачці стало відомо в червні 2015 р., коли вона вирішила зареєструватись за місцем постійного мешкання у вищезазначеній квартирі, та отримала для цього від матері правовстановлюючі документи на квартиру. Оскільки частка, внесена за квартиру ОСОБА_2, є незначною, позивачка виплатила матері внесені нею за договором 86 869 грн., в результаті чого нею повністю оплачено будівництво квартири.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала з підстав, що вони з дочкою домовлялись про придбання квартири за адресою: вулиця Гагарінське плато, 5, м.Одеса та про оформлення права власності на частки в квартирі в залежності та з урахуванням вкладів кожного у придбання зазначеного майна, після досягнення дочкою 25 років. Відповідачка підтвердила, що за рахунок коштів ОСОБА_1 було сплачено 1 190 651 грн., а у травні 2015 р. отримала від ОСОБА_1 86 869 грн. в якості відшкодування її частки у будівництві квартири, після чого частка дочки у квартирі становить 100%. Свідоцтво про право власності на квартиру від 12.08.2014 р. отримала на своє імя та зареєструвала право власності за собою, оскільки вона була стороною за Договором про пайову участь в будівництві, а також оскільки існувала домовленість про оформлення права власності на ОСОБА_1 після досягнення нею 25 років.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Діана плюс» в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи товариство було повідомлено належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 23.09.2011 року між ТОВ ««Діана плюс» (Підприємство) та ОСОБА_2 (Пайовик) було укладено Договір про пайову участь в будівництві обєкта нерухомого майна № 3/13 - квартири будівельний № 13, розташованої за адресою: вулиця Гагарінське плато, будинок 5-А, корпус 1. (а.с. 13-16)

Згідно з п.5.2 Договору, на момент його укладення сума договору складає 1 173 456,66 грн., що еквівалентно 147 165,89 доларів США 89 центів.

Пунктом 5.4 Договору передбачається, що оплата здійснюється поетапно. На момент підписання Пайовик сплачує 239 211,00 грн., що в еквіваленті становить 30 000,00 доларів США. Починаючи з 01.03.2012 р. по 31.03.2014 р. включно Пайовик зобовязується сплатити еквівалент 4 881,91 доларів США в гривнях по курсу НБУ на день оплати. Відповідно до п.6.1 Договору, Підприємство зобовязано передати Пайовику пай та документи після оплати 100 % суми договору.

Актом від 04.04.2012 р. квартира № 13 у відповідності до Договору від 23.09.2011 р. була передана ОСОБА_2 у тимчасове користування. (а.с. 19)

Актом від 18.06.2014 р. квартира № 13 у відповідності до Договору від 23.09.2011 р. була передана ОСОБА_2 (а.с. 20)

12.08.2014 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 25458894, власником квартири за адресою: м.Одеса, ОСОБА_6 платоАДРЕСА_2 загальною площею 119,7 кв.м на імя ОСОБА_2. (а.с.21)

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 25460154 від 12.08.2014 р. (а.с. 22)

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ЖД № 440570 від 17.07.2015 р. (а.с. 23)

Шлюб між батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний, про що видано свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-ЖД № 022075 від 23.08.2006 р.. (а.с. 24)

В період з серпня 2006 р. по грудень 2011 р. ОСОБА_3 надавав ОСОБА_2 грошові кошти на утримання дочки ОСОБА_1 в сумі 65 184 доларів США на придбання для квартири для дочки ОСОБА_1, що підтверджується Випискою з банківського рахунку «ОСОБА_7 банк» № 196970 US ОСОБА_2 та письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 17.01.2016 р., довідкою капітана судна ОСОБА_8 від 22.01.2016 р. (а.с. 49-56)

Крім того, 12.10.2012 р. ОСОБА_1 продала квартиру № 139 у будинку 14 в провулку Світлому в м.Одесі за Договором купівлі-продажу, посвідченим ОСОБА_7, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий № 295, за 571 000 грн. Гроші отримала від покупця повністю до підписання цього Договору купівлі-продажу, про що зазначено в п.5 Договору купівлі-продажу. (а.с. 17)

ОСОБА_4 дядько ОСОБА_1 на її прохання перевів 15 000 доларів США на імя своєї сестри, ОСОБА_2 з метою проведення нею оплати за квартиру, яка придбавалася для ОСОБА_1 Отримання зазначених коштів також підтверджується банківськими квитанціями за період з 22.03.2014 р. по 02.04.2014 р. та нотаріально посвідченими поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 59-67, 76).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що на прохання онуки ОСОБА_1 подарував їй 12 000 доларів США, з метою здійснення оплати за квартиру № 13 за адресою: вул.Гагаринське Плато, 5А, корпус 1, яка передбачалася для неї.

Згідно з розпискою ОСОБА_2 від 30.05.2015 р., вона отримала від ОСОБА_1 86 869 грн. в рахунок відшкодування її частки в квартирі № 13 за адресою: ОСОБА_6, 5А, корпус 1, та підтвердила, що після отримання нею вказаної суми, доля позивачки в квартирі становить 100%. (а.с. 55)

Оплата за Договором про пайову участь в будівництві обєкта нерухомого майна № 3/13 від 23.09.2011 р. здійснювалася ОСОБА_2 наступним чином: 23.09.2011 р. 239 211,00 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 1134), 12.10.2012 р. 559 510,00 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 74), 16.05.2013 р. 79 930,00 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 56), 19.02.2014 р. 86 869,00 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 497), 27.03.2014 р. 53 360,50 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 800), 28.03.2014 р. 54 251,00 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 810), 02.04.2014 р. 77 043,40 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 836), 08.04.2014 р. 34 952,70 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 874), 09.04.2014 р. 11 728,20 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 895), 25.04.2014 р. 70 196,53 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 1110), 18.06.2014 р. 10 619,76 грн. (квитанція до прибуткового касового ордеру № 1612).

Відповідачка підтвердила, що за рахунок коштів ОСОБА_1 було сплачено 1 190 651 грн., а у травні 2015 р. отримала від ОСОБА_1 86 869 грн. в якості відшкодування частки відповідачки у будівництві квартири, після чого частка дочки у квартирі становить 100%. Ці обставини також підтверджуються матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_5

Відповідно до положень статей 2, 4 Закону України „Про інвестиційну діяльність", інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права.

Інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. (ч. 2 ст. 5 Закону України „Про інвестиційну діяльність").

Таким чином, Договір про пайову участь в будівництві обєкта нерухомого майна № 3/13 від 23.09.2011 р. за своєю правовою природою є договором про інвестиційну діяльність.

Доказів того, що ОСОБА_2 сплачувала за Договором про пайову участь в будівництві обєкт нерухомого майна № 3/13 від 23.09.2011 р. належні їй кошти суду не надано. Крім того, доказів того, що між позивачкою та відповідачкою існувала домовленість про оформлення права власності на квартиру на ОСОБА_1 після досягнення нею 25 років суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття „майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є „чуже майно", а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення Договору інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як „право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Як передбачено ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, наявні матеріали справи свідчать право дольового учасника ОСОБА_1 договору № 3/13 про пайову участь в будівництві обєкту нерухомого майна від 23.09.2011 року про будівництво квартири, розташованої за адресою: м.Одеса, ОСОБА_6 платоАДРЕСА_3, загальною площею 119,7 кв.м., тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, у відповідності до ст.ст.11, 15, 16, 190, 328, 331, 392 ЦК України, ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право дольового учасника договору № 3/13 про пайову участь в будівництві обєкту нерухомого майна від 23.09.2011 року про будівництво квартири, розташованої за адресою: м.Одеса, ОСОБА_6 платоАДРЕСА_4, загальною площею 119,7 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: м.Одеса, ОСОБА_6 платоАДРЕСА_5, загальною площею 119,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, що брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

21.03.2016