Справа № 1306/198/12 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/2665/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус&nbsp; В.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретар: Симець В.І.,

з участю: представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділ частки житлового будинку, господарських будівель в натурі,

встановила:

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2013 року у задоволені вказаному вище позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено. Проведено виділ 1/3 частки в натурі із спільної часткової власності у житловому будинку АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, залишивши 2/3 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на праві власності.

Виділ у житловому будинку АДРЕСА_1 проведено по варіанту № 1 висновку № 2141 повторної судової інженерно-технічної експертизи від 29.05.2015 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

ОСОБА_5 виділено із спільної часткової власності у житловому будинку АДРЕСА_1 такі приміщення, а саме (синій колір в таблицях 1, 2, 3 графічної частини висновку): підвал: У1-приміщення площею 7,50 м. кв., У11 - приміщення площею 4,10 м2. Всього площа по підвалу становить 11,6 м. кв., що є менше ідеальної частини на 4,20 м. кв.( 15,80м.кв. -11,60м.кв.= 4,20 м. кв.). Перший поверх: 1-1 - частину коридору, сходову клітку площею 2,4 м. кв.; 1 - 4 житлова кімната площею 9,0 м. кв. Всього площа по 1-ому поверху становить 11,4 м. кв. Другий поверх: 1-5 сходова клітка площею 2, 7 м. кв., 1-7 кладова площею 1,8 м. кв., 1-8 санвузол площею 3,1 м. кв. Всього площа по 2-му варіанту становить 7,6 м. кв. Разом загальної корисної площі 19,0 м. кв. що є менше ідеальної частки на 12,6 м. кв. Співвласнику 2/3 ідеальної частки ОСОБА_2 виділено такі приміщення у житловому будинку НОМЕР_1, а саме (див. зелений колір в таблицях 1, 2, 3 - графічної частини висновку): підвал: 1- приміщення площею 3,40 м. кв., 11-приміщення площею 5,40 м. кв., 111 - приміщення площею 5,10 м. кв., 1У-приміщення площею 2,50 м. кв., У - приміщення площею 19,40 м. кв. Всього площа по підвалу становить 35,8 м. кв., що є більше від ідеальної частини на 4,20 м. кв. (35,80 м. кв. - 31,60 м. кв. = 4,20 м. кв.). 1-й поверх: 1-сіни площею 4,60 м. кв., 1-1 коридор із сходовою кліткою площею 11,80 м. кв., 1-2 кухня площею 8,80 м. кв., 1-3 житлова кімната площею 19,8 м. кв. Всього площа по 1-ому поверху становить 40,40 м. кв. без врахування площі сіней (45,0 м. кв. з площею сіней). 2-ий поверх: 1-5 сходова клітка площею 2,70 м. кв., 1-6 коридор площею 5,30 м. кв., 1-7 кладова площею 1,80 м. кв., 1-9 коридор площею 3,90 м. кв., 1-10 житлова кімната площею 19,60 м. кв. Всього площа по 2-ому варіанту виділу становить 42,30 м. кв. Вартість виділеної 1/3 частки, що належить ОСОБА_5 складає 51 896,0 грн., що є менше на 51 896,0 грн. ( 114 099 грн. - 62 203,0 грн. = 51 896,0 грн.). Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за невідповідність виділеної частки (зменшення) в розмірі 51 896,0 грн.( п'ятдесят одну тисячу вісімсот дев'яносто шість грн. При виділі частки з будинковолодіння по варіанту № 1 співвласникам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 запропоновано виконати ремонтно-будівельні роботи в будинку, які зазначені у висновку № 2141 повторної судової інженерно-технічної експертизи від 29.05.2015 року на сторінці 12-13. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 20 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення районного суду оскаржила ОСОБА_5, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги, виділивши в натурі належну їй 1/3 ідеальну частку у спірному будинку по першому варіанту проведеної експертизи, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та мається порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, заявник зазначає, що суд необґрунтовано залишив поза увагою висновок експерта, який є належним та допустимим доказом у справі.

Апелянт-позивач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, її неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник апелянта подав заяву про перенесення слухання справи у зв'язку з тим, що він пізно отримав повідомлення про слухання справи та необхідності вивчення нових документів. Колегія суддів відхилила зазначене клопотання, оскільки, як вбачається з рекомендованого поштового повідомлення про час та місце розгляду справи представник був повідомлений про таке 18 березня 2016 року, тобто за 10-ть днів до слухання справи, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, а будь-яких нових документів після розгляду справи в касаційній інстанції сторонами не подавались.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що позивач та відповідач є рідними - сестра та брат. Вони є співвласниками спільної часткової власності житлового будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Позивачу належить 1/3 частина будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 11 листопада 2003 року, реєстровий номер 2-2522, а відповідачу належить 2/3 ідеальні частини цього ж житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 17 січня 2002 року, зареєстроване у Дрогобицькому МБТІ та ЕО за реєстровим номером 2-110.

Спірний житловий будинок складається з чотирьох житлових кімнат площею 57,4 кв. м та кухні. До будинку належать господарські будівлі: цегляні сарай «Б» і вбиральня «Г», металева огорожа, бетонне замощення.

Звертаючись до суду позивач просила виділити їй частку житлового будинку та господарських будівель відповідно до вказаної вище частини у праві спільної часткової власності в натурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Стаття 379 цього ж Кодексу встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України).

У відповідності до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, виходячи з аналізу змісту наведених вище норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 6 Постанови Пленуму верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» поділ житлового будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділена окрема частина будинку із самостійним виходом на земельну ділянку.

Згідно з п. 7 зазначеної Постанови, у спорах про поділ будинку в натурі учасника спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування житлового будинку (квартири), що( належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради.

Відмовляючи у задоволені вимог позивача районний суд вірно виходив з того, що технічної можливості виділити позивачці їй частку із спірного будинку відповідно до ідеальних часток, які є у власності сторін, немає технічної можливості.

У відповідності до висновку № 055/12 судової будівельно-технічної експертизи від 04 грудня 2012 року, яка була проведена на підставі ухвали районного суду, з урахуванням внутрішнього планування жилого будинку провести розподіл будинковолодіння, з урахуванням часток сторін, відповідно до вимог державних будівельних норм і правил не можливо (а.с. 51-77).

Призначеною апеляційним судом по справі повторною судовою будівельно-технічною експертизою дано технічний висновок, який підтвердив про технічну неможливість встановити варіанти виділу будинковолодіння з урахуванням часток сторін (а.с. 164-180).

Позивачка не погоджується на отримання грошової компенсації, просить провести виділ належної їй 1/3 частини у житловому будинку реально.

Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради надав відповідь, що відповідно до ДБН В2.2-15-2005. Житлові будинки. Основні положення і Правил розділ спірного будинковолодіння є неможливим, а питання можливості перепланування та переобладнання цього будинку не підлягає розгляду через те, що співвласники не дійшли згоди щодо розподілу приміщень будинку.

Виходячи зі змісту норм права, що регулюють ці правовідносини, та матеріалів справи колегія суддів приходить до висновку, що поділ (виділ частки) позивачу є не можливим, оскільки позивачу не може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яке б виключало можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Посилання апелянта на те, що реальний поділ спірного будинку відповідно до часток сторін можливий шляхом приєднання частки позивачки до будинку № 9, що по вул. Рильського, який є спареним до спірного будинку, є безпідставним, оскільки зазначені будинки є різними об'єктами нерухомості з існуючими роздільними інженерними мережами, мають різні адреси та будинок № 9 не є об'єктом поділу.

Оскільки визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, а аналіз наведеного вказує на те, що провести реальний поділ будинку із виділенням сторонам їх часток за наведених вище обставин неможливо, то за таких обставин, з урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення районного суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.