У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про відстрочку виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк», банк) звернулося до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року терміном на один рік.

На обґрунтування заяви ПАТ «Акцент-Банк» посилався на те, що існують обставини, які утруднюють виконання вказаного рішення суду, зокрема такими, на його думку, є те, що усе майно банку, яке знаходилося на території АР Крим було вилучено та передано у розпорядження Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» з метою здійснення за його рахунок компенсаційних виплат вкладникам банку, що передали право вимоги за договорами банківських вкладів, а також те, що з початку 2014 року обсяг коштів на рахунках фізичних та юридичних осіб значно знизився.

Зважаючи на вищевикладене, просив задовольнити заяву.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року заяву задоволено, відстрочено виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу терміном на один рік, починаючи з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, мотивуючи свої доводи порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновком суду першої інстанцій про задоволення заяви банку про відстрочення виконання рішення суду, дійшов висновку, що обставини, вказані заявником, є обґрунтованими й винятковими та такими, що утруднюють виконання рішення суду.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року, стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 631 626 грн 17 коп., які складаються з суми банківського вкладу за договором у розмірі 582 283 грн 61 коп., процентів у розмірі 40 775 грн 81 коп. та 3% річних у розмірі 8 566 грн 75 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 31 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48573347 з виконання вказаного рішення суду.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення суду, банк посилався на те, що згідно з п. 5 Постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі й ПАТ «Акцент-Банк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Зважаючи на вищевикладене, та посилаючись на те, що усе майно банку, яке знаходилося на території АР Крим було вилучено та передано у розпорядження Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» з метою здійснення за його рахунок компенсаційних виплат вкладникам банку, банк вважав, що вказані обставини є винятковими та такими, що утруднюють виконання рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого суду про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення, не врахував, що зазначені заявником обставини не є безумовною підставою в розумінні ст. 373 ЦПК України для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставинами, що утруднюють виконання цього рішення суду, та не можуть бути розцінені як виняткові випадки, за яких допускається відстрочка виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного ухвала апеляційного суду не може залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович