Провадження №2-з/359/19/2016
Справа №359/4739/16-ц
УХВАЛА

26 липня 2016 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, якою просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_2 з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось. В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказав на те, що незабезпечення позову у даній цивільній справі надасть можливість ОСОБА_2 до вирішення справи по суті відчужити на користь третіх осіб майно, шляхом його реалізації якого саме позивач може компенсувати заподіяні йому збитки. Оскільки незабезпечення позову може призвести до очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам ОСОБА_1, його свободам та інтересам, які охороняються Конституцією та законами України, захист його порушених прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, для їх відновлення необхідно буде докладено значних зусиль та витрат. ОСОБА_1 стверджує, що заявлені ним позовні вимоги мають майновий характер, а тому вказаний ним вид забезпечення позову є співмірним із заявленими ним позовними вимогами.

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

ОСОБА_1 не зазначив жодного доказу на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 завданої матеріальної шкоди. Так, в заяві про забезпечення позову міститься лише посилання на диспозицію норми права про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, однак відсутні відповідні докази, які дають підстави вважати обґрунтованим припущення про те, що відповідач має намір або здійснює дії, спрямовані на відчуження належного йому майна.

З огляду на ці обставини суд вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Крім цього, накладення арешту на все виявлене рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 є неконкретизованим та недопустимим.

З огляду на це, у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ч.3 ст.151, п.1 ч.1 ст.208, ч.4-ч.6 ст.209, ст.210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів після її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський