Справа № 212/9847/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М.,

за участю секретаря Курделяс А. О.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання окремого розпорядження, що міститься в заповіті недійсним, треті особи ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання окремого розпорядження, що міститься в заповіті недійсним.

Позивні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько. З 2011 року батько - ОСОБА_7 став проживати іншим шлюбом з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, бул. Кірова, 9/59. У батька 20.01.2015 року стався інсульт і його каретою швидкої допомоги направлено до міської лікарні 16. За час перебування батька в лікарні ОСОБА_4 жодного разу не прийшла, за ним не доглядала. 05.02.2015 року ОСОБА_7 помер, усі витрати з лікування батька та його поховання позивач взяв на себе.

Після смерті батька він дізнався, що 14.11.2012 року його батько склав заповіт, в якому він розпорядився всім належним йому майном наступним чином: належну частину квартири за номером 12 в номером 21 розташовану на бульварі Кірова в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, заповів - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; належну квартиру за номером 185 в будинку за номером 49, розташовану на мікрорайоні Сонячний в місті ОСОБА_8 Ріг Дніпропетровської - ОСОБА_6, 13.01. 1987року народження; а все інше належне мені майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі предмети побуту і або вклади з відсотками та нарахованої компенсацією, що знаходяться в або якихось банківських установах м ОСОБА_8 Ріг Дніпропетровської області, заповідав - ОСОБА_4, 17.041956року народження.

Позивач вважає, що волевиявлення його батька в частині розпорядження його вкладами і нарахованими відсотками та компенсаціями не було вільним і не відповідало його волі, а було написано під навіюванням його цивільної дружини - ОСОБА_4 та її доньки ОСОБА_9. Просить суд визнати недійсним заповіт в частині розпорядження вкладами з відсотками і нарахованими компенсаціями в будь-яких банківських установах м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1,представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, з тих підстав, що позивачем не надано доказів з приводу недійсності окремого розпорядження зробленого у заповіті.

Представник третьої особи Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори надав суду свої заперечення та просив в задоволенні позову відмовити та розглядати дану справу без їх участі.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер 05.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І - КІ № 612729 від 06.02.2015 року, актовий запис № 236.

14 листопада 2012 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким він заповів: належну йому на праві приватної власності частину квартири за номером 12 в номером 21 розташовану на бульварі Кірова в місті Кривий Ріг Дніпровської області, заповідаю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; належну йому на праві приватної власності квартиру за номером 185 в будинку за номером 49, розташовану на мікрорайоні Сонячний в місті ОСОБА_8 Ріг Дніпропетровської - ОСОБА_6, 13.01. 1987року народження; а все інше належне майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належать на час засвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть на день смерті, і на що він за законом буде мати право, в тому числі предмети побуту і або які вклади з відсотками та нарахованої компенсацією, що знаходяться в або якихось банківських установах м ОСОБА_8 Ріг Дніпропетровської області - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкування після смерті ОСОБА_7 повинно здійснюватись за заповітом.

Відповідно до ст. 1257 ЦК заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Проте, позивачем в позовній заяві та в поясненнях наданих у судовому засіданні не зазначено жодних підстав, передбачених чинним законодавством, для визнання заповіту недійсним повністю або частково.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати недійсним заповіт в частині розпорядження вкладами з відсотками і нарахованими компенсаціями в будь-яких банківських установах м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_4 з посиланням на ч. 2 ст.1257 ЦК.

Чинність заповіту пов'язується законом із дотриманням вимог щодо його форми і посвідчення (ст.1257 ЦК). При цьому невідповідність заповіту вимогам закону означає його нікчемність.

Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Заповіт ОСОБА_7 від 14.11.2012 року посвідчено державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_10. Зі змісту заповіту вбачається, що заповіт був записаний ним зі слів ОСОБА_7, був прочитаний останнім до підписання та підписаний ним власноручно у його присутності. При цьому було встановлено особу заповідача та перевірено його дієздатність. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі в Спадковому реєстрі за №.11.2012 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32372307 від 14.11.2012 року.

Судом встановлено, що порушень Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при оформленні та посвідченні оспорюваного заповіту судом не встановлено.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_7 її колишній чоловік, який захворів та помер в 2015 році, їй відомо, що ним був складений заповіт на користь сина та онука.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що знав померлого, вони працювали разом, ОСОБА_7 розказував, що переписав своє майно на користь своєї сім'ї. Скаржився, що помилився з приводу розділу якогось майна, якого саме йому не відомо. Ця розмова була за рік до його смерті.

Згідно діючого законодавства кожна людина має право вільно розпоряджатися майном, яке їй належить, що виплаває зі змісту статей 3та 12 ЦК України. В даному випадку заповідач ОСОБА_7 розпорядився своїм особистим майном на свій розсуд та за своїм бажанням. Правом скасувати заповіт або внести зміни до заповіту згідно до ст. 1254 Цивільного Кодексу України ОСОБА_7 не скористався.

Оцінивши надані та добуті докази, покази свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що заповіт, вчинений ОСОБА_7 не відповідає його справжньої волі. Суд враховує також, що при складанні спірного заповіту було дотримано всі вимоги діючого законодавства щодо змісту та форми правочину, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону проти якої постановлено рішення, тобто в даному випадку не відшкодовуються позивачу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання окремого розпорядження, що міститься в заповіті недійсним, треті особи ОСОБА_5 державна нотаріальна контора, ОСОБА_6.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_8. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. М. Ваврушак