Справа № 578/118/16-ц
провадження № 2/578/64/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
23 березня 2016 року смт.Краснопілля
Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.
секретаря судового засідання Литвин А.В.
з викликом свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження
за позовною заявою ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання останню такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку номер шістнадцять по вул. Польовій в селі Мала Рибиця Краснопільського району Сумської області. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що означений будинок належить йому на праві приватної власності, у якому з 2012 зареєстрована стороння особа відповідач ОСОБА_4, яка з 2012 по липень 2013 перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах, але фактично з липень 2013 року не проживає, участі в утриманні будинку та сплаті за комунальні послуги не приймає, чим чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном на власний розсуд.
У судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав.
Відповідач повторно не зявилась в судове засідання, повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надавала, заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Допитані за клопотанням позивача свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, кожен окремо, суду показали, що відповідач ОСОБА_4 з літа 2013 року не живе за місцем паспортної реєстрації у домоволодінні ОСОБА_1
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Свідоцтва на право на спадщину за заповітом, виданого нотаріусом Краснопільської державної нотаріальної контори 18 квітня 2000 року, зареєстровано в реєстрі за № 849, ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Польовій під номером шістнадцятим в селі Мала Рибиця Краснопільського району Сумської області /копія ас. 6/.
Відповідач ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованою по вул. Польовій під номером шістнадцятим в селі Мала Рибиця Краснопільського району Сумської області, але за означеною адресою не проживає з липня 2013 року /ас. 7/.
Правовідносини що склалися між сторонами, виникли із житлових та цивільних правовідносин та врегульовані нормами Житлового та Цивільного кодексів України.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-BP "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Правовою підставою вимог про зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом є положення ст. 391 ЦК України, яке визначає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно, позивач звернувся до суду з негаторним позовом, підставою для подання якого є вчинення дій, які ускладнюють здійснення власником повноважень користування та розпорядженням майном. Однією з умов подання такого позову - є триваючий характер правопорушення і його наявність в момент подання позову, що встановлено в ході розгляду справи, й не спростовується відповідачем, та є підставою для застосування до вказаної особи санкції про зобов'язання не чинити перешкод позивачу в користуванні житлом.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач, обравши собі інше місце проживання, добровільно залишила спірний будинок і не проживає у ньому понад 2 роки, з часу залишення ОСОБА_4 спірного будинку, житловою площею у ньому не цікавиться, участі в утриманні не приймає, і доказів на спростування цих обставин відповідачем взагалі не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.
У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.
Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір у сумі 551,20 грн. за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58 - 61, 79, 88,158,197,209, 214 215, 218, 224-226. 294 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку номер шістнадцять по вулиці Польовій в селі Мала Рибиця Краснопільського району Сумської області.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4 551 /пятсот пятдесят один / гривню 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Краснопільським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя А. І . Косар