Справа № 347/2939/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 грудня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

секретаря Борисової О.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 подав на розгляд суду позовну заяву до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повністю із мотивів наведених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляд управи не заперечували.

Із позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що він являється власником пошкодженої земельної ділянки, частини урожаю картоплі 0,01 га. та отави 0,02 га, що знаходиться в с. Лючки урочище «Клива» Косівського району Івано-Франківської області. Вказана земельна ділянка передана позивачу за заповітом від покійної ОСОБА_5. Поряд із пошкодженою ділянкою позивача в с. Лючки Косівського району межує сусідня земельна ділянка, яка належить відповідачу ОСОБА_4 У 2014 році на вказаній, пошкодженій земельній ділянці в с. Лючки Косівського району позивач разом із своєю матір'ю ОСОБА_1 вирощували картоплю та заготовляли отаву для худоби. 04 вересня 2014 року позивач прийшовши на свою земельну ділянку в с. Лючки, на участок «Клива», Косівського району та побачив, що частину картоплі (урожаю) 0,01 га та отави 0,02 га. знищено колесами автотранспортного засобу, а саме автобусом відповідача, якому належить сусідня земельна ділянка.

Просив стягнути з відповідача на його користь, майнову шкоду за пошкоджену частину урожаю картоплі 0,01 га. та отави 0,02 га. в с. Лючки на участку «Клива», Косівського району у розмірі 6 000,00 грн. і моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідач у справі, ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення із таких підстав.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Так, суд встановив, що згідно з копією заповіту від 12 січня 2012 року вбачається, що ОСОБА_5 все своє майно заповіла своєму племінникові ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до довідки № 390 від 30 вересня 2014 року виданої Лючківською сільською радою вбачається, що спірна земельна ділянка площею 0,03 га. знаходиться на урочищі Клива у с. Лючки (а.с.11).

Згідно з копією акту від 10 вересня 2014 року складеного сільським головою, членом земельної комісії та дільничним інспектором вбачається, що при розгляді скарги встановлено, що ОСОБА_4 самовільно своїм автобусом знищив урожай картоплі ОСОБА_3 площею 0,01 га., а саме їздив автобусом по земельній ділянці де була посаджена картопля, вперед, назад, де повністю затоптав ряд з картоплею (а.с.12).

Допитаний у судовому засіданні в статусі свідка ОСОБА_6 який складав вказаний акт у статусі сільського голови, підтвердив обставини зазначені у вказаному акті.

Із копії кадастрового плану вбачається місце на земельній ділянці де було пошкоджено знищено картоплю і затолочену автомобілем отаву (а.с.13).

Відповідно до витягу з рішення № 32 від 30 червня 2011 року вбачається, що сесія Лючківської сільської ради вирішила надати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на участку «Клива», «Погарчина», «Погар» (а.с.14, 52, 53, 48-51).

Згідно з довідкою № 131 від 20 березня 2015 року виданою виконкомом Лючківської сільської ради вбачається, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою в кількості 1,24 га. (а.с.71).

Згідно з висновком спеціаліста № 25.03.15 вбачається, що ринкова вартість пошкодженого врожаю картоплі з площі 0,01 га і отави з площі 0,02 га. в с. Лючки Косівського району могла становити 400,00 грн. в тому числі картопля вартістю 300,00 грн., отава вартістю 100,00 грн. (а.с.72).

Відповідно до копії довідки № 328/02-22/04 від 16 вересня 2014 року виданої відділом агропромислового розвитку Косівської РДА вбачається, що середньостатистична урожайність у районі складала: картоплі 120 ц/га., заготівля сіна 25 ц/га. (а.с.73).

Згідно з довідкою № 7 від 17 березня 2015 року виданої підприємством райспоживспілки «Ринок» вбачається, що станом на 01 жовтня 2014 року середньо ринкова ціна картоплі становила 2 грн. 50 коп. (а.с.74).

Відповідно до довідки № 132 від 20 березня 2015 року виданою виконкомом Лючківської сільської ради вбачається, що один центнер отави в с. Лючки Косівського району коштує 200,00 грн. (а.с.75).

Згідно з копією квитанції про прийняття податків і зборів від 14 серпня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 сплатив податок за землю у сумі 23 грн. 48 коп. (а.с.79).

Відповідно до витягу з рішення № 168 від 10 липня 2015 року Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою вбачається, що сесія Лючківської сільської ради вирішила надати дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою с. Лючки Косівського району участок «Клива», площею 0,25 га. із земель комунальної власності, категорія земель - землі жирової і громадської забудови (а.с.126).

Крім того, позивач звертався до Косівськго РВ УМВС із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України, однак за результатами проведеної перевірки не здобуто фактичних даних, які б вказували на те, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки кримінального правопорушення (а.с.80).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Тобто, матеріальна шкода заподіяна особі і майну громадянина буде підлягати відшкодуванню у повному обсязі лише за наявності таких складових: неправомірність дії, наявність безпосереднього причинного зв'язку між діями та завданою шкодою, та наявність вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Тому, враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у користь позивача 500,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом установлено, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_4 позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає в перенесеному психологічному стресі та сильних душевних переживаннях і визначає її в розмірі 300,00 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 16, 22, 23, 1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя с. Лючки Косівського району Івано-Франківської області, 500,00 грн. (п'ятсот гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування майнової шкоди, і 300,00 грн. (триста гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Бельмега