Ухвала

іменем україни

02 грудня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державну реєстрації, -

в с т а н о в и в :

У 2016 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,0750 га, що розташована за адресою в АДРЕСА_2 та скасувати його державну реєстрацію.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є співвласником АДРЕСА_1. Співвласникам кв. № 1 та власнику кв. № 2 в цьому будинку належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 385 кв м. Суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_2 з тим самим цільовим призначенням рішенням Рівненської міської ради від 17 березня 2005 року № 1276 передана у спільну часткову власність відповідачам.

22 березня 2006 року при виготовленні технічної документації із землеустрою складено протокол обстеження і погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що при складані протоколу він був відсутній і не підписував його, а наявний підпис навпроти його прізвища в протоколі, йому не належить.

Вважає, що при виготовленні та видачі державного акту на право власності відповідачів на вказану земельну ділянку не були дотриманні вимоги земельного законодавства щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки та погодження з суміжними землекористувачами. На підставі викладеного, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2016 року змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення посилання на сплив позовної давності, як підставу для відмови у задоволенні позову.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови у задоволення позовних вимог, апеляційний суд, повно та всебічно з'ясував і встановив обставини справи, надав належну оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України) та дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме погодження меж є винятково допоміжною стадією в процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необовязкових технічних помилок. Тому підписання протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки не має правового значення, що породжує окремі наслідки, а є складовою (елементом), який входить до сукупної технічної документації. Таким чином, сама по собі оспорювана обставина не призводить до виникнення, зміни чи припинення права власності на земельну ділянку.

Крім того, протокол обстеження і погодження меж від 25 листопада 2009 року, що зроблений при виготовленні документації на приватизацію позивачем своєї земельної ділянки, містить таку саму інформацію щодо суміжних земельних ділянок з відповідачами, що і протокол обстеження і погодження меж земельної ділянки від 22 березня 2006 року, де оспорюється позивачем вчинення підпису від його імені.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державну реєстрації.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова