АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8463/16 Справа № 202/4706/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Лаченкової О.В., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Шоста Дніпропетровська нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, скасування державної реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н ОВ И Л А :

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Шоста дніпропетровська нотаріальна контора,приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради провстановлення факту проживання однією сім'єю, скасування державної реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суддіІндустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 22 серпня 2016 року.

11 серпня 2016 року через канцелярію суду від представника позивача - ОСОБА_6 надійшла уточнена позовна заява та заява про забезпечення позову у якій останній просить до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №202/4706/16-ц накласти заборону на вчинення дій спрямованих на відчуження в будь-якій спосіб нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиняти дії спрямовані на відчуження домоволодіння АДРЕСА_1, разом з господарськими будівлями та спорудами яке складається з: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 46,1 кв.м., житлова - 24,5 кв.м.; літ. Б - літня кухня; літ.В сарай; літ.Г сарай; літ.Д сарай; літ.Є сарай; літ.Ж убиральна; огорожа№1-7, І мостіння, які розташовані на земельній ділянці площею 400 кв.м.

У обґрунтування заяви зазначав, що на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2016 року ОСОБА_4 набув право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, разом з господарськими будівлями та спорудами яке складається з: літ. А-1 житловий будинок загальною площею 46,1 кв.м., житлова - 24,5 кв.м.; літ. Б - літня кухня; літ.В сарай; літ.Г сарай; літ.Д сарай; літ.Є сарай; літ.Ж убиральна; огорожа№1-7, І мостіння, які розташовані на земельній ділянці площею 400 кв.м. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2016 року вищезазначене заочне рішення було скасовано. ОСОБА_4, з метою ухилення від цивільно-правової відповідальності, здійснив відчуження вищезазначеного домоволодіння ОСОБА_2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 серпня 2016 року №6547037. На підставі того, що відчуження спірного домоволодіння було здійснено після скасування судом документів, на підставі якого ОСОБА_4 набув право власності, представник позивача вважає, що є всі підстави вважати, що спірне нерухоме майно може бути відчужено ще раз, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено частково.

До набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №202/4706/16-ц накладено заборону на вчинення дій спрямованих на відчуження в будь-якій спосіб домоволодіння №43, загальною площею 46,1 кв.м., житловою площею - 24,5 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 400 кв.м.за адресою: АДРЕСА_2 що належить на праві власності ОСОБА_2.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відчуження об'єкту нерухомості, що є предметом спору, може призвести до невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог з урахуванням обставин, на які посилається позивач, приймаючи до уваги те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та направлені на захист прав позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком.

Частина 3 статті 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та шляхом заборони вчиняти певні дії, п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що власником забезпеченого майна, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 ,є ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 серпня 2016 року №6547037. Власник зазначеного майна не є відповідачем у справі, а відповідно не набув процесуальних прав передбачених ст.ст. 151,152 ЦПК України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, у порушення зазначених вище вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції не обґрунтував причини застосування саме такого виду забезпечення позову. Суд взагалі не зазначив доказів і мотивів, з яких дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім того, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо забезпечення позову не враховано, що оспорюваною ухвалою вирішено питання про права особи, яка не є стороною у справі. А матеріалами справи не підтверджено, що судом прийнято до розгляду саме уточнені позовні вимоги.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді О.В.Лаченкова

І.А.Єлізаренко