Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1204/16-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 2 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Товянської О.В., Гансецької І.А.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що вони з відповідачкою є спадкоємцями майна їхнього батька ОСОБА_3, який помер 15 грудня 2015 року. Ще за життя спадкодавця вони дійшли згоди про те, що ОСОБА_2 в майбутньому відмовиться від прийняття спадщини на його користь. На підтвердження даної домовленості він передав відповідачці 800 дол. США, про що остання написала розписку. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань, ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Таким чином, вона зобов'язана повернути борг у розмірі 800 доларів США, що становить 19848 грн. за курсом НБУ, встановленим на 5 серпня 2016 року.

З огляду на вищезазнчене, позивач просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь борг у розмірі 19848 грн.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 шляхом стягнення на користь позивача грошові кошти в сумі 800 доларів США, що згідно з курсом, встановленим НБУ станом на 5 серпня 2016 року, становить 19848 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд не врахував справжньої природи розписки та не встановив, які саме правовідносини виникли між сторонами.

Зміст даної розписки лише сідчить про те, що позивач передав ОСОБА_2 кошти в розмірі 800 дол. США, проте даний документ не містить зобов'язання останньої повернути ці кошти.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу.

Так, відповідачка пояснила, що дійсно кошти в сумі 800 доларів США вона взяла у позивача за свою майбутню відмову від прийняття спадщини після смерті їхнього батька. Проте в подальшому звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважає, що таким чином захистить свої спадкові права. На її думку, вона не зобов'язана повертатити позивачеві зазначені кошти, адже здійснювала догляд та поховання батька за свій рахунок.

Позивач в судовому засіданні не визнав апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_2, прийнявши спадщину, порушила зобовязання та повинна сплатити йому кошти, передані їй у квітні 2004 року.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є спадкоємцями майна їхнього батька ОСОБА_3, який помер 15 грудня 2015 року. До складу спадщини входить житловий будинок №69 в м. Радомишлі по вул.М. Житомирській.

Наявна в матеріалах справи розписка свідчить про те, що 7 квітня 2004 року ОСОБА_2 отримала від позивача кошти в сумі 800 доларів США за житловий будинок по вул. М. Житомирській, №69. В подальшому зобов'язувалась відмовитись від зазначеного житла на його користь.

За правилами ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до зазначеної норми особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальна умова, яка закріплена у даній нормі, звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, а саме: отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених цивільним законодавством, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави й, відповідно, набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження майна), ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підставав у встановленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, або була відсутня взагалі.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду Укаїни від 2 жовтня 2013 року ( справа №6-88 цс 13).

Згідно з положеннями ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадщину виникає у день відкриття спадщини.

Приписи ст.1274 ЦК України надають спадкоємцеві право відмовитись від спадщини на користь інших осіб шляхом звернення до нотаріуса протягом встановленого законом строку із відповідною заявою.

Отже, відмова ОСОБА_2 від прийняття спадщини відбулась ще до її відкриття та у спосіб, не передбачений цивільним законодавством, що, в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для набуття нею коштів в сумі 800 доларів США.

З огляду на вищезазнчене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність пістав для задоволення позову.

Однак, задовольнивши позов, суд витребував у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 800 дол. США, яка є еквівалентною 19848 грн., та залишив поза увагою ту обставину, що позивач просив стягнути із ОСОБА_2 19848 грн.

Таким чином, рішення в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового,- про стягнення на користь позивача 19848 грн.

Рішення в частині розподілу судових витрат слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 19848 грн.

Рішення в частині розподілу судових витрат між сторонами залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Судді: