______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5875/16
УХВАЛА

про відкриття провадження

та відмову в забезпеченні позову

14.12.2016 року

суддя Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

09.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 16 вересня 2015 року в сумі 51 797, 40 гривень, за договором позики від 25 лютого 2016 року у розмірі 657 212 , 50 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за реєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Згідно ч 3. ст. 122 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового бюро, яка надійшла на адресу суду 14.12.2016 року відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що територіально відноситься до Київського району міста Одеси.

Суддя, дослідивши позовну заяву, матеріали цивільної справи, вважає, що позов відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, тому необхідно прийняти позов та відкрити провадження по справі призначивши до судового засідання.

Одночасно з подачею позову представник позивача надав до суду клопотання, в якому просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, що належить відповідачу.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст. 152 ч.1 п. 1 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, клопотання позивача, вважає, що в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 151 ч. 3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму клопотанні позивач просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу, проте будь-яких доказів належності зазначеного нерухомого майна відповідачу позивачем суду надано не було, що, враховуючи також співмірність заходів забезпечення заявленим вимогам, унеможливлює задоволення клопотання.

Вирішуючи питання по суті, суддя також бере до уваги, що з клопотанням про витребування доказів з метою встановлення належного відповідачеві майна позивач до суду не зверталась.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що подана заява задоволенню не підлягає, так як доказів належності будь-якого рухомого та нерухомого майна відповідачу суду надано не було.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись ст. 122, 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за договором позики.

Призначити судове засідання на 13.02.2017 року о 09 год. 30 хв.

Направити відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати в строк до 13.02.2017 року письмові заперечення проти позову та посилання на докази, яким вона обґрунтовується.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Копію ухвали суду направити сторонам по справі та викликати їх у судове засідання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині порушень правил підсудності, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Куриленко О. М.