Справа № 727/1558/16-ц
Провадження № 2/727/764/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю прокурора Солонської М.Я.

за участю відповідачки ОСОБА_2

за участю третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, де третьою особою на стороні позивача виступає ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, до відповідачки ОСОБА_2, де третьою особою на стороні позивача виступає ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що реєстрація народження малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проведена відділом державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Родина відповідачки матері-одинокої ОСОБА_2 перебуває під соціальним обслуговуванням Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Як вказує позивач працівниками Служби у справах дітей Чернівецької міської ради спільно з працівниками Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді дана родина відвідувалась неодноразово, але жодного разу не вдавалось поспілкуватись з відповідачкою ОСОБА_2, оскільки вона в АДРЕСА_1 не проживає з липня 2015 року.

На даний час малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають за вищевказаною адресою разом з ОСОБА_3, який вважає себе біологічним дідусем.

Відповідачка ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, без поважних причин самоусунулась від виховання дітей, матеріально не утримує їх, не цікавиться їх навчанням, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя.

За інформацією Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області відповідачка ОСОБА_2 тимчасово проживає в АДРЕСА_4, не доглядає за малолітніми дітьми, не створює для них необхідних умов проживання, не працює, зловживає алкогольними напоями та веде антигромадський спосіб життя.

Відповідно до інформації Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 вихованням дітей займається ОСОБА_3, який відводив дітей на свято першого вересня, забезпечує їх усім необхідним, приводить кожного ранку до школи та цікавиться їхніми успіхами. Діти приходять в школу охайні та чисті. Класний керівник жодного разу не бачив батьків в школі.

Згідно інформації КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Роша» догляд за дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здійснює ОСОБА_3 ОСОБА_7 ОСОБА_2 догляд за дітьми не здійснює. Діти періодично хворіють простудними захворюваннями, на диспансерному обліку в установі не перебувають.

Питання про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 27.01.2016 р. в присутності ОСОБА_3, на якому прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Згідно ст.166 СК України батьки не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Просить позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання її малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 450 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для потреб дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні представник позивача Виконавчого комітету Чернівецької міської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив його задовольнити. Разом з тим, зауважив, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 носить рекомендаційний характер.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вона вісім років проживала в АДРЕСА_5, однак вимушена була звідти піти, оскільки співмешканець бив її. Вона пішла проживати до свого знайомого за адресою: АДРЕСА_2. Дійсно ОСОБА_3 як дідусь доглядав за дітьми, однак її мати також давала гроші на утримання дітей. ОСОБА_8 сказав їй, що буде проживати з нею, тому вона його забрала до себе. Вона не приходила до школи, оскільки ОСОБА_3 сказав їй не ходити щоб не травмувати дітей. Класного керівника старшого сина ОСОБА_9 вона знає та спілкувалась з ним. Вона дійсно деякий час не займалась вихованням та утриманням дітей, оскільки не мала можливості, однак весь цей час вона знала, де вони та що з ними. Подарунки дітям вона не дарувала, тому що не мала коштів, але постійно їх вітала зі святами. Соціальну допомогу вона не отримує. На даний час офіційно працевлаштувалась. Молодший син ОСОБА_10 проживає з нею п'ять місяців. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Ствердила, що вона зробила для себе відповідні висновки. Просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він являється біологічним дідусем малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_6, хоча в їх свідоцтві про народження його син записаний їх батьком лише зі слів матері. Відповідачка та його син раніше зловживали алкогольними напоями та билися, через що він неодноразово викликав працівників поліції. Старшого внука ОСОБА_6 він влаштував в дитячий садочок. Ствердив, що коли відповідачка не вживала спиртне, то вона готувала, прала та дивилася за дітьми. Він займаєвся вихованням дітей. За свої кошти він зібрав дітей в школу та купував продукти харчування. На даний час менший внук ОСОБА_8 проживає з відповідачкою. Вважає, що на протязі останніх пів року відповідачка виправилась, тому вважає, що на даний час немає підстав для позбавлення її батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей.

Прокурор Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_7 в останньому судовому засіданні 11.10.2016 року вважала, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також щодо стягнення з неї аліментів на її утримання на даний час відпали, тому вважала що в задоволенні позовних вимог доцільно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір'ю дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, державна реєстрація народження яких проведена відповідно до ст.135 СК України, дані про батька записані за вказівкою матері, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с.7-10).

Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері і батька дитини, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відносно цих вимог закону суд вважає, що посилання позивача на те, що відповідачка жодним чином не приймає участі у вихованні дітей не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні як показами самих сторін та свідків, так і дослідженими доказами, оскільки судом встановлено, що менший син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час проживає разом з відповідачкою ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_11 в АДРЕСА_6 за час їхнього проживання ніяких претензій та скарг до них не було, що підтверджується листом Стерченської сільської ради Чернівецької області № 130 від 19.07.2016 року (а.с.103).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14 липня 2016 року (а.с.104) умови проживання хороші, в оселі прибрано та чисто, для дитини ОСОБА_5 є місце для сну, стіл для підготовки домашнього завдання, сім'я обробляє присадибну ділянку, мати та її співмешканець доглядають за дитиною, дбають про добробут ОСОБА_5, займаються його вихованням, крім того в будинку створені належні умови для розвитку дитини.

Дані обставини підтверджуються також і показами свідка ОСОБА_11, який показав суду, що з 15.07.2015 року він разом з ОСОБА_2 проживають разом в АДРЕСА_7 Даний будинок належить його батьку. Наприкінці березня 2016 року молодший син відповідачки ОСОБА_5 також проживає разом з ними. На даний час ОСОБА_2 спілкується по телефону зі старшим сином ОСОБА_9, однак забрати його до себе вони зараз не можуть, щоб не травмувати дитину посеред навчального року. Відповідачка хороша мати для своїх дітей, тому в інтересах дітей її не бажано позбавляти батьківських прав, оскільки це може негативно вплинути як на неї, так і на її малолітніх дітей.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що він працює в Чернівецькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді при Чернівецькій міській раді. Сім'я ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом. 29.07.2015 року ОСОБА_3 звернувся в поліцію із заявою, що відповідачка ОСОБА_2 не займається вихованням дітей. При виїзді за адресою: АДРЕСА_3, зі слів дідуся дітей ОСОБА_3, було складено акт про те, що ОСОБА_2 тривалий час там не проживає. Також було здійснено опитування сусідів, однак ніхто не знав, де знаходиться ОСОБА_2 При відвідуванні школи було встановлено, що дітьми опікується дідусь, а не батьки. Згодом відповідачка ОСОБА_2 повідомила, що вона переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_8. На даний час молодший син ОСОБА_10 проживає разом з відповідачкою, а старший ОСОБА_6 - з дідусем.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Проаналізувавши детально обставини справи, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні об'єктивні та безсумнівні докази винної поведінки відповідачки ОСОБА_2 та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно свої малолітніх синів ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а отже й відсутні підстави позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

При цьому суд на час винесення рішення не приймає до уваги як доказ характеристики з Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Чернівецької міської ради (копії на а.с.13-14), оскільки вони датовані 02 жовтнем 2015 року, тобто більше року назад, а як встановлено в судовому засіданні, на даний час малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю, що підтвердив в суді і сам дідусь ОСОБА_3

Також на підставі ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/364 від 11 лютого 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с.4-5), оскільки він носить лише рекомендаційний характер, суперечить інтересам малолітніх дітей, є недостатньо обґрунтованим. Фактично, згаданий висновок зроблено тільки на підставі пояснень третьої особи ОСОБА_3, тому він не може бути беззаперечно прийнятим судом до уваги.

Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, потреби в якому на даний час немає, тому в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідачки слід відмовити за недоведеністю, оскільки в судовому засіданні не було зібрано належних та допустимих доказів того, що вона умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що згідно ст.164 СК України може бути підставою для задоволення позову.

Оскільки судом відмовлено в позбавленні батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 по відношенню до її малолітніх дітей, то і позовна вимога про стягнення аліментів є передчасною та задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», відповідачку ОСОБА_2 слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітніх дітей, оскільки, на думку суду, її участь в розвитку та вихованні дітей за минулий період та в даний час є явно недостатньою. На орган опіки та піклування Чернівецької міської ради слід покласти контроль за виконанням відповідачкою своїх батьківських обов'язків.

На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 121, 150, 164 СК України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» та керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, де третьою особою на стороні позивача виступає ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на орган опіки і піклування Чернівецької міської ради контроль за виконанням батьківських обов'язків ОСОБА_2 відносно своїх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: