Справа № 136/1273/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" жовтня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

В складі :

головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 25 травня 2008 року виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 12. Позивач у позові вказує, що від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розпаду сімї позивач називає те, що останнім часом між ними як подружжям виникали сварки та скандали, що призвело до неможливого подальшого спільного проживання, а тому уже три роки вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, господарства спільно не ведуть. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, тому просить суд шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час і місце судового розгляду була сповіщена належним чином, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлене за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у її відсутності до суду не направила.

Приймаючи до уваги те, що позивач використав надане йому ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутності, а неявку відповідача суд визнає неповажною, за таких обставин не вбачає підстав для відкладення розгляду справи тому здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні, в загальному порядку, на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 176237 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Судом встановлено, що позивач не бажає примиритися із відповідачем, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

Відповідач наміру зберегти сімю не висловила на пропозицію суду, яка надана була їй в ухвалі від 22.08.2016 року.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Ураховуючи встановлені судом обставини в контексті приведених правових норм, що регулюють вирішення спору, суд дійшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач жодних дій до збереження шлюбу також не вчинила, отож збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Костюк) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був зареєстрований 25 травня 2008 року виконкомом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 12.

Стягнути із ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551.20 грн.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргуне було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5