УхвалА

іменем україни

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, унаслідок чого його малолітня дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати якої померла у 2006 році, залишилась сиротою. На час смерті батька його дочка ОСОБА_5 постійно проживала з ним, є спадкоємцем першої черги за законом та фактично вступила в управлінням спадковим майном. Вказувала, що крім неї до нотаріальної контори звернулася із заявою про прийняття спадщини й дружина померлого - ОСОБА_6, яка з 2012 року припинила спілкування зі спадкодавцем, який через тяжку хворобу і стан здоров'я постійно потребував піклування, не міг самостійно ходити та перебував у безпорадному стані, що є підставою для усунення від права спадкування.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 просила суд усунути ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_7 та скасувати видане державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори свідоцтво про спадщину за законом від 26 лютого 2016 року у частині, що стосується ОСОБА_6

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2016 року позов ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 задоволено. Усунуто ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, скасувавши видане державним нотаріусом Долинської міської державної нотаріальної контори свідоцтво про спадщину за законом від 26 лютого 2016 року у частині, що стосується ОСОБА_6 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд вірно врахував роз'яснення, надані судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачем у сукупності не доведено одночасного настання факту ухилення ОСОБА_6 від надання спадкодавцеві, померлому ОСОБА_7, допомоги, так і факту перебування його у безпорадному стані через тяжку хворобу, а також його потребу в наданні допомоги саме відповідачем, що в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України є її процесуальним обов'язком. Тобто, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадкування.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, рішення апеляційного суду є законним і обгрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик