У х в а л а

9 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» Запорізької обласної ради, третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Хортицький районний суд м. Запоріжжя рішенням від 17 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 6 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року залишила без змін.

25 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), частини третьої статті 54 Закону України «Про освіту», положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року, 17 червня і 30 вересня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 6 жовтня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, погодився з їх висновками про те, що позивачка звільнена з роботи з дотриманням вимог, визначених пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 24 квітня 2013 року касаційний суд, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для поновлення позивачки на роботі, оскільки особа, що займає посаду інженера з інвентаризації нерухомого майна, не відноситься до категорії працівників, з якими відповідно до вимог законодавства укладається контракт;

- в ухвалах від 17 червня і 30 вересня 2015 року касаційний суд, залишивши в силі судові рішення, погодився з їх висновками про відсутність правових підстав для укладення з позивачами (директорами шкіл) контракту, оскільки законодавство не передбачає укладення контракту з керівником загальноосвітнього навчального закладу.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» Запорізької обласної ради, третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко