У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представників державної установи «Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України» - Метельової Тетяни Олександрівни та Побережець Катерини Борисівни на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державної установи «Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, матеріальної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, річних, індексації, зобов'язання видати довідку про заробітну плату, зобов'язання внести записи в трудову книжку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом та, з урахуванням його уточнень, просила стягнути з державної установи «Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України» (далі - ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України»): заробітну плату за травень 2011 року в розмірі 339 грн 56 коп.; заробітну плату в розмірі 71 грн 75 коп., недоплачену їй при звільненні; 3% річних за невиплачену в травні 2011 року заробітну плату в розмірі 339 грн 56 коп. та недоплачені при звільненні 71 грн 75 коп. заробітної плати; стягнути з відповідача індексацію невиплаченої їй заробітної плати 411 грн 11 коп. за 4 роки 8 місяців у сумі 285 грн 01 коп.; борг по заробітній платі у розмірі 2 782 грн 48 коп.; індексацію за несвоєчасну виплату 2 782 грн 48 коп. з 20 червня 2011 за 4 роки і 8 місяців; 99 000 грн 23 коп. індексації в зв'язку з невиплатою їй

3 218 грн 64 коп. - 3% річних за затримку коштів по листках непрацездатності; 6 350 грн 16 коп. компенсації за невикористану відпустку при звільненні; 1 613 грн одноразової матеріальної допомоги в розмірі посадового окладу; 13 988 грн 79 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 20 червня 2011 року по 19 липня 2011 року; 12 074 грн 88 коп. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки; внести запис до трудової книжки згідно з нормами чинного законодавства; 7 000 грн в відшкодування моральної шкоди за порушення її трудових прав; 2 000 грн в відшкодування моральної шкоди за зіпсовану трудову книжку; зобов'язати відповідача видати довідку про її заробітну плати період часу з 11 жовтня 2007 року до 30 травня 2008 року.

Зазначала, що перебувала з ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» у трудових відносинах, була незаконно звільнена з роботи. Рішенням суду від 08 лютого 2010 року поновлена на роботі, однак дане рішення виконано відповідачем лише 26 травня 2011 року. Наказом від

21 червня 2011 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням.

Однак, після поновлення на роботі, ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» не виплатила їй заробітну плату за травень 2011 року в розмірі 339 грн 58 коп., недоплатила частину заробітної плати, виплаченої при звільненні, у розмірі 71 грн 75 коп., не виплатила компенсацію за 32 дні невикористаної відпустки, не провела з нею розрахунку у день звільнення та не видала їй трудової книжки, незаконно відмовила у виплаті матеріальної допомоги. Зазначені порушення її трудових прав спричинили сильні моральні переживання, а тому вона звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31 березня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_4 відповідно до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: в розділі «Відомості про роботу» зазначити «Запис за №30 є недійсним, поновлена на попередній роботі». В графі 4 зазначити: наказ №310/19 від 26 травня 2011 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до

ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» про стягнення невиплаченої при звільненні суми з урахуванням індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» на користь ОСОБА_4 невиплачену при звільненні заробітну плату в сумі 71 грн

75 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 52 грн 70 коп. та 1 003 грн 50 коп. - середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а всього 1 127 грн

95 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представники ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» - Метельова Т.О. та Побережець К.Б., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, залишити в силі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року.

ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

До касаційної скарги ОСОБА_4 додала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи пропуск процесуального строку тим, що рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року вона отримала лише 31 жовтня 2016 року.

Відповідно до ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Дане клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційних скарг та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційних проваджень слід відмовити, оскільки касаційні скарги є необґрунтованими, а викладені в них доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив із того, що заробітна плата за травень 2011 року була виплачена ОСОБА_4 своєчасно, 19 липня 2011 року вона отримала трудову книжку та ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» було проведено з нею повний розрахунок, від отримання частини коштів з якого ОСОБА_4 відмовилась. Позовні вимоги суд першої інстанції вважав недоведеними та безпідставними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення невиплаченої при звільненні суми з урахуванням індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при звільненні ОСОБА_4 невиплаченими залишилися 71 грн 75 коп., а тому зазначена частина заробітної плати підлягає стягненню з урахуванням індексації, стягненню також підлягає середній заробіток за час затримки зазначеного розрахунку.

Згідно зі ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у цей день не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед їх виплатою. За наявності спору про розмір зазначених сум власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювань суму.

Пунктом 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом № 58 від 29 липня 1993 року, передбачено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з ст. 3 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня

1998 року №663, об'єктом індексації є заробітна плата та інші виплати, які не мають разового характеру.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин та обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 При цьому судом апеляційної інстанції було вірно зазначено, що у зв'язку із невиплатою ОСОБА_4 при її звільненні суми заробітної плати у розмірі 71 грн 75 коп., остання підлягає стягненню з урахуванням індексації, крім того, стягненню підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи касаційних скарг зазначених висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують

Докази та обставини, на які посилаються представники ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України»- Метельова Т.О. та Побережець К.Б. та ОСОБА_4 у касаційних скаргах, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

До касаційної скарги представники ДУ «Інститут всесвітньої історії НАН України» - Метельова Т.О. та Побережець К.Б. додали клопотання про зупинення виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня

2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представників державної установи «Інститут всесвітньої історії НАН України» - Метельової Т.О. та Побережець К.Б. на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представників державної установи «Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України» - Метельової Тетяни Олександрівни та Побережець Катерини Борисівни на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року,у справі за позовом ОСОБА_4 до державної установи «Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, матеріальної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, річних, індексації, зобов'язання видати довідку про заробітну плату, зобов'язання внести записи в трудову книжку та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Клопотання представників державної установи «Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України» - Метельової ТетяниОлександрівни та Побережець Катерини Борисівни про зупинення виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович