Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2986/16-ц

Провадження № 2/126/1045/2016

"07" грудня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Поташнянської сільської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

6 грудня 2003 року помер ОСОБА_3. Єдиним його близьким родичем була ОСОБА_2 - рідна сестра. Однак вона в силу свого похилого віку та поганого стану здоров'я не могла доглядати брата. Тому її дочка - племінниця померлого - ОСОБА_1 доглядала свого дядька - ОСОБА_3, який будучи інвалідом І групи потребував постійного стороннього догляду. При цьому, вона допомагала йому по господарству, оплачувала лікування та, після смерті, понесла всі витрати на поховання та поминання.

Про існування спадкового майна вона не знала, оскільки ніколи не цікавилася у дядька чи має він у власності нерухоме майно. Після його смерті наводячи лад у своїх документах у 2016 році, ОСОБА_2 виявила сертифікат, належний ОСОБА_3 про право на земельну частку (пай) та частку майна в пайовому фонді ТОВ "Поташнянське". Однак, звернувшись до нотаріуса ОСОБА_1 отримала відповідь про неможливість оформлення спадкового майна, оскільки вона пропустила, визначений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, однак, від неї на адресу суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Поташнянської сільської ради до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 9) ОСОБА_3 помер 06.12.2003 року в с. Поташня Бершадського району Вінницької області у віці 66 років.

Згідно довідки Поташнянської сільської ради №767 від 22.08.2016 року (а.с.10) у померлого відсутні спадкоємці першої черги на його майно.

При цьому, згідно з копіями свідоцтв про народження (а.с. 5-7), одруження (а.с.8) та копії паспорта громадянина України (а.с.3-4), позивачка дійсно є племінницею померлого ОСОБА_3

На звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину вона отримала письмову відповідь від 08.09.2016 року (а.с. 21) про те, що спадкоємець не прийняв спадщину належним чином та пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач наводить те, що вона не знала про наявність спадкового майна, а тому вчасно не звернулась до нотаріуса з відповідною заявою. Отже, з померлим в одному будинку на день смерті вона не проживала, а із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса у шестимісячний термін не звернулась.

З наявних доказів судом не вбачається, що позивач була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті спадкодавця, оскільки наявність чи відсутність правовстановлюючих документів чи відомостей про спадкове майно не позбавляє можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. ОТже, суд не може розцінювати описані позивачем причини, як поважні.

Приймаючи таке рішення, суд враховує позицію Пленуму Верховного Суду України з даного питання, викладену в Постанові від 30.05.2008 року №7, де зазначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення відповідних дій.

Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз'яснив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналізуючи наведене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні законні підстави для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 88, 209-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Поташнянської сільської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Р. В. Хмель