Справа № 466/9318/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5931/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді - Берези В.І., суддів:Бойко С.М., Копняк С.М., за участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, АТ «Страхова компанія «Галицька» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) суму спричиненої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 16014,89 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. Стягнуто з АТ «Страхова компанія «Галицька» () на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) суму недоплаченного страхового відшкодування у розмірі 2 274 грн. 03 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) та АТ «Страхова компанія «Галицька» () на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4, просить таке скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи. Вважає, що позивач повинен був звернутися до суду про відшкодування збитків за наслідками страхового випадку лише до особи, яка має відповідати за позовом, а саме до страховика, який частково провів страхове відшкодування позивачу. Страховик за зобов'язаннями здійснює відшкодування страхувальнику або іншій потерпілій особі, визначеній у договорі страхування, з врахуванням ліміту відповідальності. Ним, як страхувальником, виконано свої зобов'язання та вимоги договору страхування перед страховиком з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови та у строк, визначений законом або договором, між тим, позивач до страховика не звернуся, а про стягнення більшої суми, ніж йому виплатили, подав необґрунтовану вимогу до нього. Заявлені позивачем витрати на ремонт є економічно необґрунтованими, суд не з`ясував дійсну вартість автомобіля. Необґрунтованим є і рішення в частині стягнення моральної шкоди.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта відповідача - ОСОБА_4, його представника ОСОБА_6, які апеляційну скаргу підтримали, представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_7, який таку заперечив, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та видно з постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 2 червня 2014 року, 16.05.2014 року о 10:25 год. гр.ОСОБА_4.(відповідач), керуючи автомобілем марки Форд, д.н.з. НОМЕР_3, в м. Львові на вул. Б.Хмельницького - Волинська, на перехресті нерівнозначних доріг, не надав перевагу в русі транспортному засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, ( за кермом якого перебував власник Субару - позивач), завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п. 16.11 ПДР України.

Даною постановою відповідача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Висновку № 145 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля марки SUBARU OUTBACK» 3,0і, реєстраційний номер НОМЕР_4, на момент дослідження становить: 18 462,54 грн.

На момент настання події цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в АТ «СК «Галицька» згідно договору обв'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6138755, з терміном дії до 16.09.2014 р.

Позивач ОСОБА_5 після настання страхового випадку звернувся з відповідною заявою в АТ «СК «Галицька» для виплати страхового відшкодування, яке відповідачем (2) - АТ «СК «Галицька» частково відшкодовано, а саме в розмірі 10 717,98 грн.

Як видно з вимог за уточнюючою позовною заявою представника позивача /а.с.134/, такий просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_5 суму спричиненої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку не покрив страховик, у розмірі 16 014,89 грн., моральну шкоду - 2 000 грн., всього - 18014,89 грн. З другого відповідача АТ «Страхова компанія «Галицька» у свою користь просив стягнути суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 2 274,03 грн., судові витрати покласти на відповідачів. Вимоги задоволені судом у повній мірі.

Задовольняючи вимоги у повній мірі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем витрачено на відновлюваний ремонт автомобіля марки «Субару» 29 006,90 грн., що підтверджує акт виконаних робіт та квитанція, а тому зробив висновок про те, що саме позивачу належить право вибору особи, яка буде відшкодовувати шкоду, та стягненню підлягає сума спричиненої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та сума недоплаченого страхового відшкодування, яку стягнув відповідно з ОСОБА_4 - в розмірі 16 014,89 грн., та з АТ «Страхова компанія «Галицька» - в розмірі 2 274,03 грн. Окрім того, стягуючи моральну шкоду з відповідача ОСОБА_4 в розмірі 2 000грн., обґрунтовував таку наявністю винних дій відповідача та порушеного звичного ритму життя позивача, неможливістю користуватись автомобілем.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Як видно з матеріалів справи, згідно Акта виконаних робіт ПП Автоцентр Ера №9083 від 30.09.2014 р. /а.с.8/, вказано перелік робіт та запчастин з вартістю таких , замовник -ОСОБА_5 У справі наявна квитанція про оплату позивачем на рах. Автоцентр Ера 29 006,90 грн. ( квитанцієя № 433010005 від 30.09.2014 р.) /а.с.9/.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана, джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

У ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховий випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов'язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Цим Законом визначено порядок та строки звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування (ст.35 Закону), окрім того, Законом визначені дії страховика та потерпілого щодо визначення розміру шкоди для здійснення страхового відшкодування ( ст.34 Закону), і такі дії є обмежені певним проміжком часу.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, страховик виконав усі дії для здійснення страхового відшкодування, на підставі усіх документів, покладених в основу страхового відшкодування /а.с.27-62 страхова справа/, та виплатив таке позивачу відповідно до оціненої шкоди на підставі висновку № 145 від 27 травня 2014 року в розмірі 10 826,24 грн. Призначену виплату позивач одержав, з оцінкою погодився, оскільки жодних інших альтернативних висновків про іншу оцінку не представляв та не заявляв про недостатність визначеного розміру заподіяного збитку саме у даній ДТП та відповідно до вищевказаного висновку. Окрім того, у суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив про те, що страховик добровільно до розміру уже виплаченого страхового відшкодування - 10 826,24 грн., провів доплату вартості матеріального збитку, який визначений у висновку в сумі 12 992,01 грн.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, за основу стягнення коштів взяв до уваги Акт виконаних робіт від 30.09.2014 р. /а.с.8/, який не підтверджує виконання відновлюваних робіт та понесених витрат саме за фактом даної ДТП, не врахував про наявність оціненої шкоди, пов`язаної з даною ДТП та виплаченими коштами за такою оцінкою, та безпідставно стягнув з ОСОБА_4 шкоду в сумі 16 014,89 грн. З врахуванням виплаченого страхового відшкодування страховиком у розмірі матеріального збитку, визначеного за висновком автотоварознавчого дослідження від 27.05.2014 року, безпідставними є вимоги і про стягнення коштів з другого відповідача - АТ « СК Галицька». Відтак, інші вимоги, як похідні, задоволенню не підлягають.

За таких обставин, рішення районного суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог ч.1 ст.309 ЦПК України, залишатися в законній силі не може й підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ст.ст. 313,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди внаслідок ДТП в розмірі 16 014,89 грн., моральної шкоди - 2000 грн., та до АТ «Страхова компанія «Галицька» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 2 274,03грн. та судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Копняк С.М.