Справа № 139/1055/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

при секретарі судового засідання Пилипчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в:

26 липня 2015 року померла мати заявника ОСОБА_2, яка була зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявник є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 яка має право і бажає прийняти спадщину. Вважає, що спадщину прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем за однією адресою. Однак, заявнику нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона на момент відкриття спадщини була зареєстрована за іншою, ніж спадкодавець, адресою.

За захистом своїх прав та інтересів із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем заявник звернулася до суду.

В судовому засіданні 24 листопада 2016 року ОСОБА_1 підтримала подану нею заяву з підстав, викладених у ній. Зокрема, суду пояснила, що 20 квітня 2010 року у її матері ОСОБА_2 стався інсульт і з тих пір вона потребувала постійного стороннього догляду. З усіх дітей, лише вона могла посвятити весь свій час матері, а тому прийняла рішення переїхати до неї. 26 липня 2015 року мати померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Враховуючи, що вона понад пять років постійно проживала з матірю, вела її господарство, розпоряджалася її грішми як власними, вважала, що прийняла спадщину. Однак, державний нотаріус виявив, що на момент відкриття спадщини вона була зареєстрована за іншою, ніж спадкодавець адресою, а тому відмовив в оформленні спадкових прав через відсутність належних доказів про прийняття спадщини.

Після оголошеної перерви, 07 листопада 2016 року до початку судового засідання ОСОБА_1 подала до канцелярії суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, завила про підтримання заяви (а.с. 36).

Заінтересовані особи спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представник заінтересованої особи - Вербовецької сільської ради - в судове засідання не зявилися, подали суду заяви, у яких просили провести розгляд справи у їх відсутності, вважають заяву такою, що підлягає задоволенню (а.с. 19, 21, 23, 35).

Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності заінтересованих осіб.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, заслухавши пояснення заявника і свідків, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з урахуванням наступного:

Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Судом встановлено, що 26 липня 2015 року в с. Вербовець померла ОСОБА_2 (а.с. 8), яка, відповідно до довідки Вербовецької сільської ради № 351 від 02 серпня 2016 року (а.с. 11), була зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45990109 від 01 грудня 2016 року (а.с. 33) слідує, що ОСОБА_2 заповіту по своїй смерті не залишала.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як слідує із довідки виконавчого комітету Вербовецької сільської ради № 351 від 02 серпня 2016 року (а.с. 11) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45990094 від 01 грудня 2016 року про відсутність зареєстрованої спадкової справи на майно спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 34), єдиним спадкоємцем, який має право спадкувати в першій черзі спадкоємців за законом (а.с. 9, 10) і бажає оформити спадщину після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1.

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Із відмітки про зареєстроване місце проживання в паспорті громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 7) слідує, що позивач з 19 грудня 1987 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Допитані судом свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ствердили суду, що після перенесеного у 2010 році інсульту ОСОБА_2 потребувала постійного стороннього догляду, і такий догляд їй забезпечила аж до дня смерті ОСОБА_1. Вона переїхала на постійне місце проживання до матері і лише зрідка навідувалася в смт Муровані Курилівці, жила з мамою однією сімєю, вела господарство, доглядала будинок і город.

Такі пояснення свідків також стверджуються довідкою виконавчого комітету Вербовецької сільської ради № 351 від 02 серпня 2016 року (а.с. 11), довідкою комісії Вербовецької сільської ради (а.с. 12) та актом про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в с. Вербовець (а.с. 13).

Вважаючи, що прийняла спадщину після смерті матері на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 04 листопада 2016 року звернулася до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2

Цього ж числа нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14), оскільки у паспорті спадкоємця вказане місце реєстрації смт Муровані Курилівці вул. Крупської, 18 Вінницької області, а місце реєстрації спадкодавця ОСОБА_2 с. Вербовець, вул. Зарічна, 2.

Пунктом 3.22. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем.

Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Аналіз наведених статей Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказує на те, що місце проживання особи підлягає реєстрації у встановленому цим Законом порядку, про що проставляється відмітка в її паспорті.

Із копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1987 року (а.с. 7).

Як слідує із роз'яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2014 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно вищевказаного листа, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Разом з тим, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Із диспозиції ч. 3 ст. 1268 ЦК України слідує, що до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Як слідує з матеріалів справи, нотаріус при визначенні місця реєстрації спадкоємця на момент відкриття спадщини керувався відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України із якої слідує, що ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 7).

Одночасно судом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи із 20 квітня 2010 року до дня смерті своєї матері проживала разом з нею за однією адресою в с. Верб овець по вулиці Зарічній, 2, здійснювала за нею догляд, вела домашнє господарство та в подальшому проводила її поховання.

За таких обставин, права та інтереси заявника у справі з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 підлягають судовому захисту.

За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обгрунтовними, такими, що грунтуються на положеннях закону, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 1268 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, ст.ст. 60, 212, 213, 215, п. 5 ч. 1 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на час відкриття спадщини 26 липня 2015 року - разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: Вінницька область, Мурованокуриловецький район, с. Вербовець, вул. Зарічна, будинок № 2.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ____________