Справа № 185/4978/15-ц
Провадження № 2/185/4457/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2016 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гаврилова В.А.

секретар судового засідання Чичман І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщенні суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що ним були надані послуги теплопостачання за місцем проживання відповідача. Плата за послуги теплопостачання повинна проводитись своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно за фактично отриману теплову енергію. Проте, оплата за отримані послуги своєчасно та у повному обсязі не проводилась, в результаті чого станом на за період з 01.01.2002р. по 01.09.2014р. утворилась заборгованість у сумі 10795,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом з судовими витратами.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідач та його представник не з'явилися. Надали заяву в якій просили суд розглядати справу в їхню відсутність. Позовні вимоги не визнають, просять відмовити у задоволені позову, зазначивши, що квартиру придбано в 2011 року та відєднано від послуг центрального опалення в листопаді 2011 року. Також зазначили , що сплив строк позовної давності.

Суд дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного.

Позивач, відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (надалі по тексту - Правила), надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям послуги теплопостачання, у тому числі й за місцем проживання відповідача .

В період з 01.01.2002р. по 01.01.2011 року позивачем надавались послуги по теплопостачанню в квартиру АДРЕСА_1. Оплата за спожиту теплову енергію не проводилась. У результаті чого, за утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП „Павлоградтеплоенерго у сумі 10795,41грн., що підтверджується довідкою про заборгованість та випискою з особистого рахунку (а.с.5,6).

Відповідно до п. 20 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

На підставі ч.6 ст. 19 Закону України „Про теплопостачання, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідачка набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 09.06.2011 року. Договір про теплопостачання з відповідачкою не укладався.(а.с. )

В листопаді 2011 року в квартирі відповідачки було встановлено автономне газове опалення. Послуги позивача перестали надаватись ( а.с. )

Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за період з 01.01.2002р. по 01.07.2011р. з відповідача є безпідставними, оскільки відповідачка не була власницею квартири так як придбала квартиру 09.06.2011р.

В період з 01.07.2011р. по 01.11.2011р. відповідачці було нараховано 129.05 грн. заборгованість за спожиту теплову енергію згідно розрахунку позивача.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює строк загальної позовної давності тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідачем надана заява про застосування позовної давності.

Викладене приводить суд до висновку про те, що підлягає застосуванню строк позовної давності , що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11,57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства „Павлоградтеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2