Справа № 758/6711/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер їх батько ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно.

Зазначають, що вони, як діти померлого, та відповідачка по справі, як дружина померлого, звернулися до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори і заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_4.

Вказують на те, що 23 квітня 2015 року вони та їхня мати ОСОБА_3 отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині кожному на земельну ділянку площею 0,0608 га по АДРЕСА_1. Разом з тим, не змогли у позасудовому порядку оформити спадщину на садовий будинок, розміщений на даній земельній ділянці, який належав на праві власності померлому ОСОБА_4, оскільки втратили правовстановлюючий документ на нього.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, звернулися з даним позовом до суду, в якому просили визнати за кожним право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року їхнього батька ОСОБА_4 (а.с. 46).

В судове засідання позивачі та їх представник не з'явилися, представник позивачів подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, а позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій визнала позовні вимоги, заявлені позивачами та просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін та представника позивачів, відповідно до вимог ст.ст.158,169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. помер ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 08.10.2014 р. серія НОМЕР_3 (а.с.11).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, вони є дітьми померлого ОСОБА_4 (а.с. 7, 10). Відповідачка по справі є дружиною померлого, про що свідчить копія Свідоцтва про укладення шлюбу, видана Красненською сільською радою Згурівського району Київської області 24 травня 1991 р. (а.с. 27).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку та садовий будинок, розташовані в АДРЕСА_1 (а.с. 77, 78).

26 листопада 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до Чотирнадцятої київської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.(а.с. 58,59).

ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину як такий, що був зареєстрованим з померлим на час відкриття спадщини (а.с. 61).

23 квітня 2015 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Ястремською Ж.В. позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_4 та відповідачці ОСОБА_3 були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кожному на 1/3 частину площею 0,0608 га, що розташована: АДРЕСА_1 (а.с. 77, 78).

Однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок АДРЕСА_1 державним нотаріусом було відмовлено у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу, який підтверджував би право власності на майно померлого, про що повідомлено листом від 23.04.2015 р. вих. № 2086/02-14 (а.с. 79).

Посилаючись на те, що батькові ОСОБА_4 на момент смерті на праві власності належав садовий будинок, а тому він є предметом спадкування після його смерті, позивачі звернулися до суду з даним позовом та їх права підлягають захисту даним судовим рішенням.

Встановлено, що за даними Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна садовий будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого БТІ на підставі Розпорядження КМДА №1391 від 03.09.1996 р. (а.с.72).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 1216 ЦК України, визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19/32-319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З врахуванням викладеного, а також того, що судом достовірно встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 належав на праві власності садовий будинок АДРЕСА_1, який в рівних частках успадкували позивачі та відповідачка, однак не змогли оформити на себе в порядку спадкування у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту свого порушеного права є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивачів, а тому може бути застосований судом.

Стаття 31 ЦПК України, визначає, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків , визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Крім того, зі змісту ст. 174 ЦПК України вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вже зазначалося вище, відповідачкою до суду подано заяву про визнання позову позивачів в повному обсязі, яка приєднана до матеріалів справи.

Судом встановлено, що зазначена заява відповідачки не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність прийняття заяви про визнання позову відповідачкою та задоволення позову в повному обсязі

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 208-209, 213-214, 218, 221, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину садового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 57,3 кв.м, житловою площею - 34, 6 кв.м, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності на 1/3 частину садового будинку АДРЕСА_1, загальною площею - 57,3 кв.м, житловою площею - 34, 6 кв.м, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко