Справа № 739/362/16-ц
Провадження № 2/739/118/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання прав власності на прибудову до квартири АДРЕСА_1, яка складається з веранди площею 14,6 м.кв. та кухні площею 10,9 м.кв.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири розташованої за вказаною адресою. У 2001 році рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради йому було надано дозвіл на здійснення прибудови до квартири. Протягом 2001-2002 років було проведено відповідні будівельні роботи і в подальшому виготовлено технічний паспорт на квартиру з урахуванням даної прибудови. Наприкінці 2015 року він вирішив здійснити реєстрацію права власності на перебудовану квартиру, однак державним реєстратором в реєстрації було відмовлено у зв'язку з ненаданням документів, які б підтверджували прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Вказані документи він надати не зміг, оскільки на час закінчення будівництва діяло одне законодавство щодо прийняття об'єктів в експлуатацію, а в 2015 року дане законодавство кардинально змінилося. Оскільки рішення суду є документом, на підставі якого може бути здійснена реєстрація права власності на об'єкт нерухомості, він вирішив звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві при цьому пояснив, що ним з дозволу виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради у 2003 році було здійснено прибудову до квартири АДРЕСА_1. Наприкінці 2015 року він звернувся до державного реєстратора з приводу реєстрації прав власності на вказану квартиру з прибудовою, однак в цьому йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документа, яким посвідчується введення нерухомості в експлуатацію та рекомендовано звернутися до суду. При цьому визнав, що до органів архітектурно-будівельного контролю з приводу введення в експлуатацію реконструйованої квартири не звертався і декларацію в про введення об'єкта в експлуатацію не подавав, оскільки не знає законодавства.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заявив, що Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області жодних рішень, які б порушили права позивача, не приймала і взагалі міська рада є неналежним відповідачем.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, заяви про участь у справі не подав, тому розгляд справи здійснено без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Рішенням виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 31 травня 2001 №64 позивачу надано дозвіл на перебудову коридору належної йому квартири (а.с. 10).

Протягом 2002 - 2003 років позивачем проведено роботи з реконструкції квартири та збудовано прибудову яка складається з веранди площею 14,6 м.кв. та кухні площею 10,9 м.кв. (а.с. 6-9).

10 грудня 2015 року позивач звернувся до державного реєстратора Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області із заявою про державну реєстрацію права власності на належну йому реконструйовану квартиру. 16 грудня 2015 року державним реєстратором було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви у зв'язку з неподанням документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, а 24 грудня 2015 року відмовлено в здійсненні державної реєстрації (а.с. 14, 15).

Також з'ясовано, що 06 жовтня 2015 року позивач звертався до відповідача із заявою про надання допомоги в укладенні договору оренди земельної ділянки на якій розташована прибудова до його квартири (а.с. 21). 15 жовтня 2015 року йому було роз'яснено порядок отримання земельної ділянки під багатоквартирним будинком у власність та користування (а.с. 22).

Частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною першою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI передбачено прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Згідно частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Зі змісту наведених правових приписів висновується, що для реєстрації права власності на нерухоме майно позивач зобов'язаний спершу здійснити його введення в експлуатацію шляхом подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації на реєстрацію органу державного архітектурно-будівельного контролю, після чого звернутися до державного реєстратора з приводу здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно.

Як з'ясовано, позивач вказаних вимог закону не виконав у зв'язку з чим йому правомірно було відмовлено в реєстрації права власності на нерухоме майно з підстав, передбачених статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною першою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач не вчинив всіх передбачених законодавством дій для реєстрації права власності на належну йому реконструйовану квартиру у зв'язку з чим в реєстрації права власності позивачу було відмовлено, при цьому відповідач жодних рішень, які б свідчили про порушення, невизнання або оспорювання права власності позивача на належну йому квартиру та прибудову до неї приймав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, відповідно в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Новгород-Сіверського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко