02.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/5938/16-ц
Справа № 2о/205/140/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Черновол О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа державний нотаріус Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 серпня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю без реєстрації шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 25 лютого 2016 року помер ОСОБА_3, з яким вона проживала з березня 2003 року по 25 лютого 2016 року однією сімєю без реєстрації шлюбу в будинку № 51 по вул. Київській у м. Дніпропетровську. В липні 2016 року заявник звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду.

Заявник просила суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, померлого 25 лютого 2016 року, в період з 01 березня 2003 року по 25 лютого 2016 року.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4 надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

До суду надійшло повідомленняДругої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3проживали з 01 березня 2003 року по 25 лютого 2016 року однією сімєю без реєстрації шлюбу в будинку № 51 по вул. Київській у м. Дніпропетровську, були повязані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, мали взаємні права та обовязки, але не реєстрували шлюб у відділах реєстрації актів цивільного стану. Зазначені обставини підтверджуються актом квартального комітету № 8 Ленінського району м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року (а.с. 8), довідкою КП «Жилсервіс-5» ДМР № 1032 від 11 липня 2016 року (а.с. 9) та поясненнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно із ч, 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

25 лютого 2016 року помер ОСОБА_3 (а.с. 6).

Після його смерті відкрилась спадщина на грошові вклади в ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «ОСОБА_6 Дніпро» (а.с. 39-43).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, померлого 25 лютого 2016 року (а.с. 21-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено, що із прийняттям Сімейного кодексу України законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема на придбане майно в період цього шлюбу, а в ЦК право на спадщину. Слід звернути увагу, що оскільки СК набрав чинності з 1 січня 2004 р. і зворотної сили не має, то положення ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. Водночас слід зазначити, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них права першої черги спадкоємців спадкування за законом. До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Встановлення юридичного факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу не менш ніж пять років до часу відкриття спадщини необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, суд, оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також звязку у сукупності, приходить до висновку щодо підтвердження факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, померлого 25 лютого 2016 року, в період з 01 березня 2003 року по 25 лютого 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212-215, 218, 234, 256-257 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа державний нотаріус Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю без реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, померлого 25 лютого 2016 року, в період з 01 березня 2003 року по 25 лютого 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова