Справа № 639/8438/16-ц
Провадження № 2/639/2594/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулась ОСОБА_1 та просить ухвалити рішення, на підставі якого позбавити відповідача ОСОБА_2 права користування квартирою №181 будинку №26-а по вул. Тімірязєва в м. Харкові.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належить АДРЕСА_1. За даною адресою зареєстрована, але не проживає з 2007 року донька позивачки, ОСОБА_2 Особисті речі відповідача в квартирі відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 не сплачує комунальні послуги, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки вона є пенсіонеркою, і у неї не достатньо коштів для оплати комунальних платежів.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала, дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, надала письмові заперечення, в яких просила у задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що вона є співвласником АДРЕСА_1. Дійсно, на даний час вона не проживає у спірній квартирі, однак ніхто не може позбавити її реєстрації в квартирі, яка належить їй на праві власності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в рівних частинах кожна, є власниками кімнати №181 у гуртожитку, з відповідною частиною місць спільного користування, що знаходиться в м. Харкові, вул. Тімірязєва, буд. 26-А.

Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с. 6)

Як пояснила суду відповідач ОСОБА_2, і проти цього не заперечувала позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3 у звязку з укладанням шлюбу змінила прізвище на Латиш.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Позивач є пенсіонеркою, а тому вона має матеріальні труднощі самостійно утримувати спільне з відповідачем майно, а саме квартиру АДРЕСА_2.

Дійсно, як вбачається з довідки ДП «Промжитлосервіс-2» ПАТ «Промбуд-2» від 05.07.2016 року за №342, у м. Харкові, по вул. Тімірязєва, буд. 28-а, кім. 181 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 Остання не мешкає з 2007 року. ( а.с. 10)

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала той факт, що дійсно за вищевказаною адресою вона не проживає тривалий час, але дане житло є її власністю і ніхто не може позбавити її права користування ним.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією

адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної

кореспонденції.

Даючі оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2, як власник кімнати № 181 буд. 26-а по вул. Тімірязєва в м. Харкові не може бути позбавлена права користування даним житлом, а тому вважає необхідним відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 у звязку з його безпідставністю.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач ОСОБА_1 зазначила суду, що відповідач відмовляється у добровільному порядку утримувати своє майно, а саме спірну квартиру співвласниками якої вони являються.

Отже, звертаючись до суду з позовом про припинення ОСОБА_2 права користування кімнатою № 181 буд.26-А по вул. Тімірязєва в м. Харкові, позивачем не вірно обрано спосіб захисту свого права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215 ЦПК, ст.ст. 11, 317, 319,321, 322, 328, 334, 355 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович