АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6648/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3024/16Головуючий у 1-й інстанції Савічев В. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - АКОПЯН В.І., ГАЛЬОНКІНА С.А.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 жовтня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ТОВ « Пожежне спостереження» в особі арбітражного керуючого звернулось до суду з позовом в якому зазначало, що між ним та відповідачкою укладено договір позики, згідно якого остання отримала грошові кошти у розмірі 81000 грн.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано виписки з особового рахунку ОСОБА_2 Філії « Придніпровське РУ» АТ « Банк» Фінанси та Кредит», відповідно яких відповідачці було перераховано грошову позику в сумі 81000 грн.

У звязку з невиконанням своїх зобовязань просило стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 81000 грн. та судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ « Пожежне спостереження» суму боргу за договором позики у розмірі 81000 грн. та судові витрати в розмірі 810 грн.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення місцевого суду у звязку з неправильним застосуванням норм матеріально та процесуального права з ухваленням нового про відмову у позові.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що постановою Господарського суду Полтавської області від 24 листопада 2011 року визнано банкрутом ТОВ «Пожежне спостереження», відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_3 з наданням йому повноважень відповідно до положень ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»

Також встановлено, що 05.11.2010 року, 19.11.2010 року, 22.12.2010 року відповідно до банківських виписок Філії «Придніпровське РУ», АТ « Банк « Фінанси та Кредит» ОСОБА_2 переведено на картковий рахунок кошти у сумі 81000 грн.( а.с.5-12).

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суду виходив з того, що позивачем доведено наявність договірних відносин з приводу укладення договору позики.

Проте, Апеляційний суд Полтавської області не може погодитись з таким висновком місцевого суду, оскільки він дійшов його унаслідок невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Із справи вбачається, що на картковий рахунок відповідачки було перераховано кошти у розмірі 81000 грн., що підтверджується банківськими виписками ( а.с.5-12).

Проте, наявні виписки з особового рахунку не підтверджують факту укладення договору позики, а лише вказують на те, що з боку ТОВ « Пожежне спостереження» було письмове доручення про списання із свого рахунку коштів та перерахування їх на рахунок відповідачки.

Відповідно до ч. 2 ст.530 ЦК України, якщо строк ( термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості по направлення вимоги про повернення позики на адресу ОСОБА_2

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційним судом вживалися заходи щодо з`ясування обставини справи, а саме: розяснювалось право позивачу звернутися з клопотанням про надання будь-яких доказів на підтвердження укладення договору позики, а саме: письмового договору укладення позики, заяви ОСОБА_2 про надання позики, рішення адміністрації (накази, розпорядження тощо) ТОВ « Пожежне спостереження» про надання такої позики( а.с.80).

Проте, з наданої відповіді вбачається, що такі документи у ліквідатора відсутні.

Доводи апеляційної скарги про застосування строків позовної давності не беруться до уваги з огляду на наступне.

За змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі лише під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору (правова позиції ВСУ у справі № 6-246цс14).

За таких обставин рішення місцевого суду підлягає скасування з ухваленням нового про відмову у позові за недоведеністю.

Враховуючи вищевикладене позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п., 309 ч.1 п.4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 жовтня 2014 року скасувати.

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Пожежне спостереження в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : В. І. АКОПЯН

ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя С. Ю. МАРТЄВ