УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Золочівська міська рада Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Золочівської міської ради Львівської області від 31 травня 1996 року № 369 йому було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0958 га по АДРЕСА_2

Свої вимоги обґрунтовував тим, що частина цієї земельної ділянки (0,0044 га) захоплена ОСОБА_5 - власником суміжної земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішень Золочівської міської ради Львівської області від 2 березня 2010 року № 1197 та від 16 листопада 2012 року № 734 про надання ОСОБА_5 дозволу на виготовлення технічної документації на земельні ділянки площею 0,0807 га та 0,0830 га відповідно.

Враховуючи викладені обставини, просив із урахуванням уточнень усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобов'язати відповідача демонтувати металічну огорожу та бетонний цоколь по всій довжині від літери А до літери Б, а саме: по довжині 46,6 м, що позначено на плані зовнішніх меж його земельної ділянки.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні належній на праві власності ОСОБА_4 частини земельної ділянки загальною площею 0,00308 га та відновити межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до рішення Місцевого суду Золочівського району Львівської області від 29 травня 2002 року та додаткового рішення Місцевого суду Золочівського району Львівської області від 14 листопада 2002 року, шляхом демонтажу огорожі ОСОБА_4 від точки А в сторону Д - 0,10 м по довжині до Б із вул. Барвінського - 32,4 м; від точки Б в сторону В - 1,17 м по довжині до А з вул. Гагаріна - 14,00 м.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року рішення Золочівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 95, 106, 107, 152 ЗК України, ст. 16 ЦК України, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов'язання відповідача демонтувати огорожу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 29 травня 2002 року та додатковим рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 листопада 2002 року всправі № 2- 428/2002 (а.с. 46,47), залишеними без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області та ухвалою Верховного Суду України, в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області визнано частково недійсним рішення виконавчого комітету Золочівської міської ради Львівської області від 31 березня 1995 року № 369 та державний акт на право приватної власності НОМЕР_1 виданий ОСОБА_4 в частині приватизації земельної ділянки розміром 16,2 м.кв., та зобов'язано ОСОБА_4 та виконавчий комітет Золочівської міської ради Львівської області в указаному державному акті на право приватної власності на землю внести зміни, вилучивши при цьому земельну ділянку розміром 16,2 м. кв. зі сторони, що межує з ОСОБА_5 відповідно від А в сторону Д 0,5 м; від А в сторону Б 32,4 м, при цьому зазначено, що від А в сторону Б це межа з земельною ділянкою ОСОБА_5

Крім того, рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 3 квітня 2008 року в справі № 2-27/2008 (а.с.14-15), що набрало законної сили, зобов'язано ОСОБА_4 перенести межу між його земельною ділянкою і земельною ділянкою ОСОБА_5 на відстань 1 метр 10 см в районі його колодязя (свердловини), демонтувати саму свердловину, і на відстань 1 метр 48 см зі сторони вул. Гагаріна в м. Золочеві Львівської області. Зобов'язано ОСОБА_4 демонтувати вигрібну яму, яка примикає до межі між земельними ділянками його і ОСОБА_5 Цим рішенням вирішено спір між позивачем та відповідачем у частині межі довжиною 14 метрів від колодязю в сторону вул. Гагаріна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, оскільки питання щодо визначення межі між земельними ділянками вже було вирішене в судовому порядку.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

За таких обставин, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у позові.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик