Справа № 473/1743/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"12" грудня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Лузан Л.В., при секретарях судового засідання - Багрін І.А., Бінько М.А., Козаченко О.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому вказувала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

В період шлюбу подружжя за спільні кошти придбало майно, а саме:

- нежитлове приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_2

- земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_3

- автомобіль «Hyundai Santa Fe», реєстр. номер НОМЕР_1;

- причіп ПП 3.5, реєстр. номер НОМЕР_2;

- причіп «Santey 2000», реєстр. номер НОМЕР_3, що належать відповідачу.

Вказуючи на те, що згода про добровільний поділ майна між ними не досягнута, ОСОБА_5 просила про його поділ в судовому порядку, визнавши за нею право власності на 1/2 частку спірного майна.

В подальшому позивач подала позовну заяву в новій редакції, відповідно до якої просила про поділ наступного майна, яке було придбано сторонами в період шлюбу, а саме:

- нежитлового приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_4 а також земельної ділянки, площею, 0,32 га, на якій розташоване дане нерухоме майно;

- земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_5 разом з незавершеним будівництвом за цією адресою;

- автомобіля «Fiat Doblo», реєстр. номер НОМЕР_4;

- причепу «Santey 2000», реєстр. номер НОМЕР_3.

Ухвалою суду від 07.11.2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ квартири АДРЕСА_1 було прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги ОСОБА_5, подані до суду 27.10.2016 року, підтримав у повному обсязі. Крім того, просив про визнання за позивачем у порядку поділу майна подружжя права власності на ? частку автомобіля «Hyundai Santa Fe», реєстр. номер НОМЕР_1. Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо поділу квартири не визнав, посилаючись на те, що спірне майно перебуває в іпотеці банку, отже не підлягає поділу.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 визнали частково. Заперечували проти поділу автомобіля «Fiat Doblo», реєстр. номер НОМЕР_4; автомобіля «Hyundai Santa Fe», реєстр. номер НОМЕР_1, оскільки перший транспортний засіб був придбаний відповідачем після розірвання шлюбу з позивачем, а власником іншого транспортного засобу на даний час є інша особа - ОСОБА_6 Не визнали й позовні вимоги ОСОБА_5 про поділ земельної ділянки, площею, 0,32 га, розташованої по АДРЕСА_6 так як остання перебуває у власності територіальної громади м. Вознесенська Миколаївської власності. Також вказували на те, що відповідачу належить лише 1/50 частка комплексу, який розташований у АДРЕСА_7, в зв'язку з чим підлягає поділу саме обумовлена частка, а не комплекс в цілому. Проти задоволення іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 не заперечували. При цьому наполягали на задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, вважаючи його обґрунтованим.

Представник третьої особи без самостійних вимог - ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, посилаючись на існуючу заборону щодо відчуження спірної квартири, її частки, зазначену в договорі іпотеки, предметом якого є дана квартира.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що 17.09.1994 року виконкомом Прибужанської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1. та відповідачем ОСОБА_2 Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Також матеріали справи вказують на те, що за період шлюбу сторонами було придбано наступне майно:

- причіп бортовий -Е ПП «Santey 2000», реєстр. номер НОМЕР_3, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Вознесенським ВРЕР УДАІ УМВС України 15.09.2011 року, право власності зареєстровано за відповідачем;

- незавершене будівництво 63 % готовності, розташоване по АДРЕСА_2 та земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за вказаною адресою; відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого 23.10.2014 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області, право власності на обумовлене майно зареєстровано за відповідачем;

- 1/50 частку комплексу, який розташований в АДРЕСА_7, відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого 29.05.2008 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області, право власності на обумовлене майно зареєстровано за відповідачем;

- квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого 18.10.2004 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області, право власності на яку зареєстровано за позивачем.

Відповідно до ст.ст.60-72 СК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом.

Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, ч.3 ст.368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач звільняється від доведення цієї обставини, яка має значення для правильного вирішення справи, а відповідач, якщо заперечує проти цього, має довести протилежне (спростувати матеріально - правову презумпцію).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело та момент виникнення права власності. Останній визначається законом.

Згідно п. 25 постанови Пленуму вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

За такого, на підставі встановлених у судовому засіданні обставин, відповідно до наданих сторонами доказів, суд вважає, що вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, враховуючи, що ні позивач, ні відповідач вимог щодо сплати компенсації вартості транспортного засобу не заявляли, останній, а також інше вказане вище спільне майно сторін підлягає поділу у спосіб, який вони просять щодо майна, на яке претендує кожний з них, а саме шляхом визнання позивача власником ? ідеальної частки причепу, незавершеного будівництва разом з земельною ділянкою, 1/100 частки комплексу; а відповідача - власником ? ідеальної частки квартири.

При цьому, посилання представників позивача, третьої особи без самостійних вимог на те, що спірна квартира не підлягає поділу, оскільки є предметом договору іпотеки, який був укладений в порядку забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань перед банком, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки заборона щодо поділу іпотечного майна між подружжям законом не встановлена. Разом з тим, в силу ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено збереження сили іпотеки і для нового набувача спірного майна.

Проте не підлягає поділу автомобіль «Fiat Doblo», реєстр. номер НОМЕР_4, з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи право власності на вказаний транспортний засіб зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 30.01.2016 року, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Доказів, що вказаний транспортний засіб було набуто сторонами в період шлюбу, позивачем не надано.

Між тим, відповідно до передбаченого ст. 10 ЦПК України принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_5 щодо поділу транспортного засобу «Hyundai Santa Fe», реєстр. номер НОМЕР_1, оскільки останній, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.11.2015 року зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 (син сторін по справі).

Згідно роз'яснень, наданих у ч.2 п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Проте, доказів на підтвердження зазначених обставин, вартості спірного транспортного засобу, як й вимог про стягнення відповідної грошової компенсації позивачем заявлено не було.

Не входить до складу спільного майна подружжя, та, відповідно не підлягає поділу, й земельна ділянка, площею 0,32 га, розташована по АДРЕСА_2 надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, сторонам по справі не належить, а перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Вознесенська Миколаївської області.

Відповідно до положень ст. ст.79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що сторони понесли судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору: позивач - 6 890 грн. 00 коп., відповідач - 1 060 грн. 50 коп.

За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог сторін, відсутність даних щодо вартості спірного майна, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 384 грн. 50 коп. (6890 грн. 00 коп. /2 - 1 060 грн. 50 коп.).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на:

- 1/2 частку причепу бортового -Е ПП «Santey 2000», реєстр. номер НОМЕР_3;

- 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_5 кадастровий номер НОМЕР_5 ;

- 1/2 частку незавершеного будівництва 63 % готовності, розташованого по АДРЕСА_3

- 1/100 частку комплексу, який розташований в АДРЕСА_2

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_8

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 2 384 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан