З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
19 грудня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Сидоренко І.О.,
при секретарі - Рудь Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Слов'янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Слов'янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, належить квартира АДРЕСА_1.
В даній квартирі зареєстровані син позивачки, ОСОБА_4, 1991 року народження, та відповідачі, дочка позивачки ОСОБА_3, 1984 року народження, чоловік дочки, ОСОБА_2, 1978 року народження, та їх неповнолітня дочка ОСОБА_5, 2011 року народження, які фактично не проживають в спірній квартирі з літа 2014 року по теперішній час.
Влітку 2014 року відповідачі виїхали до Російської Федерації на постійне місце мешкання, повертатись до Слов'янська для зняття з реєстраційного обліку відмовляються.
Рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідне для зняття відповідачів з реєстрації.

У зв'язку з чим просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

У судове засідання позивач ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_6 не з'явилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа, Служба у справах дітей Слов'янської міської ради, просить розглянути справу без свого представника, з метою захисту житлових прав дитини позовні вимоги в частині визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, не підтримують.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до витягу КП «БТІ» м. Слов'янська від 28.11.2016 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу 30.03.1999 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.11.2016 року.

Згідно з довідкою ЖБК №8 «Жовтень», за адресою: АДРЕСА_1, окрім позивача, ОСОБА_1, також зареєстровані: син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_3, зять ОСОБА_2, онука ОСОБА_5

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 03.11.2016 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, дали згоду та просять зняти себе та свою дочку з реєстраційного обліку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, в зв'язку з переїздом на постійне місце мешкання до РФ та оформити відповідні документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

В судовому засіданні встановлено, що в квартирі, власником якої є ОСОБА_1 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з їх неповнолітньою дитиною, ОСОБА_5, але фактично вони за цією адресою не проживають з літа 2014 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 150, 167 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко