АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6786/16
Справа № 2-259/11 Головуючий 1 інст. - Лазарєв А.В.
Категорія: право власності Доповідач - Трішкова І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ї особи: КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Харківська міська рада, департамент реєстрації Харківської міської ради про припинення права спільної часткової власності на домоволодіння та виділення зі спільного майна в натурі 52/100 ч. будинку з надвірними будівлями, визнання виділеної в натурі 52/100 ч. домоволодіння відокремленим об'єктом нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси, виділення у користування земельної ділянки, зобов'язання знесення самовільних будівель, власними силами та за власний рахунок виконати переобладнання,

в с т а н о в и л а:

30 листопада 2010 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та виділити зі спільного майна в натурі 52/100 ч. будинку з надвірними будівлями, які належать їй на праві приватної власності, що складається з: житлової будівлі «Б-1», загальною площею 26,9 кв. м; прибудов загальною площею 25,2 кв. м, до складу яких входять : сіни «б» (№І, ІІ) площею 3,2 кв. м та 3,4 кв. м, сіни «б1» (№ІІІ) площею 4,1 кв. м, приміщення «Бм» ( №3-4) площею 14,5 кв. м; надвірних будівель, вказаних під літ. «б2», літ. «Г», літ. «г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «З», літ. «И», 1/3 ч. воріт «№І», 1/3 частини замощення «І», 1/3 частини огорожі №5»; визнати виділеними в натурі 52/100 ч. домоволодіння, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 зі складу нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності та визнати їх відокремленим об'єктом нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси; визнати за нею право приватної власності на 52/100 ч. вказаного домоволодіння; зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати на праві приватної власності за ОСОБА_3 виділену в натурі 52/100 ч. частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, як відокремлене майно; виділити у користування земельну ділянку №3 (згідно з додатком №4 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №3376/7120 від 20.07.2012 р.) площею 277,1 кв. м, яка припадає на 52/100 ч. домоволодіння, в тому числі: 73,7 кв. м під будовами, 179,8 кв. м. під двором, 23,6 кв. м. (70,8/3) - ділянку спільного користування всіх співвласників; усунути перешкоди у користуванні її власністю шляхом зобов'язання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знести самочинно побудовані будівлі «Н», «О», «Ш», «Щ», визнані самочинно побудованими згідно із рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.02.2013 р.; зобов'язати ОСОБА_5 і ОСОБА_4 власними силами та за власний рахунок виконати переобладнання, необхідні для здійснення запропонованого ІІ варіанту порядку користування домоволодінням, зазначені у висновку судової будівельно-технічної експертизи №3376/7120 від 20.07.2012 р., за для чого отримати необхідне проектне рішення, розроблене спеціалізованою організацією і належним чином оформлені дозволи відповідних органів, а саме: в стіні прибудови літ. «А-1» в приміщенні «2-1» улаштувати віконний проріз, встановити віконний блок; переобладнати приміщення «2-1» під кухню; приміщення «2-2» переобладнати під санвузол; закласти дверний проріз між приміщеннями «1-2» та «2-1»; улаштувати дверний проріз між приміщеннями «2-2» та «2-6».

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував.

Представники КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» і Департаменту реєстрації Харківської міської ради проти задоволення позовних вимог про зобов'язання зареєструвати право власності на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 заперечували.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове яким повністю задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, на те, що судом необ"єктивно і не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №3376/7120, складеного 20.07.2012 р., у відповідності до технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1, виготовленого 06.11.2008 р. на житловий будинок, на земельній ділянці, розташовані наступні будівлі вартістю в цінах 2012 р.: основна частина ж. будинку літ. «А-1» вартістю 12827 гр.; житлова прибудова літ. «А-1-1» вартістю 15485 гр.; сіни літ. «а» вартістю 2633 гр.; сіни літ. «а1» вартістю 4462 гр.; тамбур літ. «а3» вартістю 5839 гр.; сіни літ. «а2» вартістю 2525 гр.; житловий будинок літ. «Б-1» вартістю 21200 гр.; сіни літ «б» вартістю 5470 гр.; мезонін літ. «Бм» вартістю 6565 гр.; веранда літ. «б1» вартістю 1203 гр.; тамбур літ. «б3» оцінці не підлягає; сарай літ. «Н» вартістю 6535 гр., зведений самочинно; сарай літ. «О» вартістю 1508 гр., зведений самочинно; вбиральні літ. «П» вартістю 2848 гр.; сарай літ. «Г» вартістю 168 гр.; тамбур літ. «г» вартістю 674 гр.; сарай літ. «Д» вартістю 373 гр.; сарай літ. «Е» вартістю 549 гр.; льох літ.»З» вартістю 1616 гр.; вбиральня літ. «И» вартістю 1305 гр.; душ літ. «Л», оцінці не підлягає; навіс літ. «С» вартістю 4391 гр.; сарай літ. «Щ» вартістю 1926 гр. зведений самочинно; сарай літ. «Ш» вартістю 4658 гр. зведений самочинно, л. душ літ «Э» оцінці не підлягає; навіс літ. «Ю» оцінці не підлягає; ворота №1 вартістю 2029 гр.; огорожа №2 вартістю 117 гр.; водопровід №3 вартістю 1343 гр.; зливна яма №4 вартістю 1021 гр.; замощення І вартістю 644 гр.; огорожа №5 вартістю 1860 гр., зливна яма №6, яка оцінці не підлягає.

У вказаному домоволодінні ОСОБА_3 належить 52/100 ч., ОСОБА_4 - 32/100 ч., ОСОБА_5 - 16/100 ч..

Позивачка просила провести виділ належної їй частки у спільному майні згідно 2-го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ №3376/7120 від 20.07.2012 р., мотивуючи тим, що за другим варіантом порядку користування земельна ділянка, що виділяється їй, є цілісною, що буде зручно у користуванні та дасть змогу їй та її рідним уникати скандалів із сусідами.

Відповідачі проти всіх варіантів експертизи заперечували, посилаючись на те, що всі варіанти являються помилковими і не відповідають дійсності.

Суд першої інстанції відмовив у позовних вимогах про виділ частки з спільного майна, мотивуючи тим, що виділити у власність позивачці частину домоволодіння у відповідності до її ідеальної частки ( 52/100) не представляється можливим.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За І варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ №3376/7120 від 20.07.2012 р. експертизи у спірному домоволодінні співвласниці ОСОБА_3 ( ідеальна частка 52/100) виділяється у власність по житловим будівлям: житловий будинок літ. «Б-1» на суму 11272 гр.; по прибудовам: літ. «б», «б1», «Бм» на суму 5041 гр.; по надвірним будівлям: сходи літ.»б2», сарай літ. «Г», тамбур літ. «г», льох літ.»З», вбиральня літ. «И», 1/3 частина воріт №1, 1/3 частина замощення І, 1/3 частина огорожі №5.

Всього виділяється по жилим, надвірним будівлям, прибудовам на суму 39984, гр., що менше на 10674 гр.. ніж приходиться на її частку.

Співвласнику ОСОБА_4 (ідеальна частка 32/100) виділяється у власність по житловим будівлям: житловий будинок літ. «А-1» ( частина житлової кімнати 2-3, житлова кімната 2-4, приміщення 2-5); літ. «А-1-1» ( приміщення 2-1, частина житлової кімнати 2-3, літ.«а1», літ. «а3» суму 14947 гр.; по надвірним будівлям: вбиральня літ. «П», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», навіс літ. «С», 1/3 частина воріт №1, 1/3 частина замощення №1, огорожа №2 водопровід №3, зливна яма №4, 1/3 частина огорожі №5.

Всього ОСОБА_4 виділяється майна на суму 45901 гр., що більше на 14727 гр., ніж приходиться на його частку.

ОСОБА_5 (ідеальна частка 16/100) виділяється у власність по житловим будівлям: в житловому будинку літ. «А-1» житлова кімната 1-2, літ. «а»; по прибудовам - літ. «а2»; по надвірним будівлям: 1/3 частина воріт №1, 1/3 частина замощення І, 1/2 частина водопроводу №3, 1/2 частини зливної ями №4, 1/3 частина огорожі №5.

Всього ОСОБА_5 виділяється майна на суму 11534 гр., що менше на 4053 гр., ніж приходиться на його частку.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що ОСОБА_3 згодна на виділ в натурі її частки і за 1-м варіантом виділу, який зазначений у висновку судової будівельно-технічної експертизи, при цьому про стягнення грошової компенсації у зв'язку з виділенням майна на меншу суму, ніж приходиться на її ідеальну частку, позивачка ОСОБА_3 не заявляла.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не просили про виділ належних їм часток у спірній садибі.

Запропонований варіант виділу ОСОБА_3 належного їй майна не передбачає проведення перебудов, а тому судова колегія вважає за можливе виділити належне ОСОБА_3 майно відповідно до 1 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ №3376/7120 від 20.07.2012 р.

Частиною 2 статті 367 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки співвласника право спільної часткової власності між співвласниками припиняється.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виділ майна в натурі та припинення права спільної часткової власності підлягає скасування з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення таких позовних вимог.

В інший частині рішення суду є законним і обґрунтованим. Підстав для його скасування в інший частині немає.

Згідно квартальної зйомки, затвердженої рішенням Ленінського райвиконкому №147 від 28.02.1956 року, площа земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 складала 533 кв. м., станом на 29.08.2013 року, тобто на час обстеження загальна площа земельної ділянки у вказаному домоволодінні складає 562 кв. м., а фактична площа вказаної земельної ділянки у відповідності до геодезичної зйомки складає 563 кв.м.

Як пояснив відповідач ОСОБА_4 площа земельної ділянки була збільшена за рахунок сусідньої земельної ділянки за домовленістю з власником земельної ділянки. Офіційно переуступка частини земельної ділянки не була оформлена.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Також суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про знесення, як на думку позивачки, самовільних будівель, а саме: сараїв літ. "Н", "О", "Ш", "Щ".

Згідно Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, зареєстрованого в МЮУ 10 липня 2001 року за №582/5773 ( із змінами і доповненнями) індивідуальні садибні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські, присадибні будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва.

У відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 р. №79, зареєстрованого в МЮУ 15 травня 2015 р. за №547/26992, який встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного забезпечення індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, збудованих у період з 05 серпня 1992 р. до 12 березня 2011 року не є самовільними, однак для реєстрації права власності їх необхідно ввести в експлуатацію.

Отже суд правильно визначився, що вказані сараї не є самочинними, а тому не підлягають зносу.

Крім того, позивачка не довела, яким чином порушуються її права зазначеними будівлями, т.я. вказані сараї були побудовані ще до того, як вона стала власницею. Даних про те, що попередні власники заперечували проти будівництва сараїв, матеріали справи не містять.

Стосовно позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на 52/100 ч. домоволодіння АДРЕСА_1 суд правильно зазначив, що це право власності вказано у договорі дарування від 24 вересня 2010 р.. Даний договір і право власності позивачки на 52/100 ч. даного домоволодіння не скасоване, тому суд не вправі за таких обставин ще раз визнавати за позивачкою право власності на 52/100 ч. домоволодіння.

Позовні вимоги про визнання виділеними в натурі 52/100 ч. цього домоволодіння та визнання їх відокремленим об'єктом нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси; визнання за нею права власності на 52/100 ч. домоволодіння; зобов'язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зареєструвати за нею виділену в натурі 52/100 частину спірного домоволодіння, як відокремлене майно не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підстав для задоволення таких позовних вимог немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виділ майна в натурі та припинення права спільної часткової власності скасувати.

Виділити зі спільного майна в натурі ОСОБА_3 належні їй 52/100 частин житлового будинку на праві приватної власності з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - житлову будівлю літ. «Б-1» загальною площею 26,9 кв.м, вартістю 21200 грн.; прибудови: сіни літ. «б» площею 3,2 кв.м та 3,4 кв.м вартістю 5470 грн.; сіни літ. «б1» площею 4,1 кв.м вартістю 1203 грн.; приміщення літ. «Бм» площею 14,5 кв.м вартістю 6565 грн.; надвірні будівлі: сходи літ. «б2» вартістю 272 грн., сарай літ. «Г» вартістю 168 грн., тамбур літ. «г» вартістю 674 грн., льох літ. «З» вартістю 1616 грн., вбиральню літ. «И» вартістю 1305 грн.; 1/3 частин воріт № 1 вартістю 677 грн., 1/3 частина замощення І вартістю 214 грн., 1/3 частина огорожі вартістю 214 грн., 1/3 частини огорожі вартістю 620 грн., всього на загальну суму 39944 грн.

Припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_5, ОСОБА_4 з іншої сторони у житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Належні ОСОБА_4 32/100 частин садиби та належні ОСОБА_5 16/100 частин садиби за адресою: АДРЕСА_1, - залишити у спільній частковій власності.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Р.М. Піддубний

Н.П. Пилипчук