Ухвала

іменем україни

08 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за клопотанням акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» про надання дозволу на примусове виконання в Україні остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року про стягнення заборгованості з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця», за касаційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року представник акціонерного товариства «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» (далі - АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.») звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання в Україні остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року про стягнення заборгованості з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-західна залізниця»).

На обґрунтування клопотання вказував, що рішенням Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі за позовом АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» до ДТГО «Південно-західна залізниця» про стягнення заборгованості, яким з ДТГО «Південно-західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» стягнуто заборгованість у сумі 23 437 743,97 дол. США основної суми заборгованості; суму у розмірі 3 % річних від суми 20 059 120,00 дол. США, які розраховуються з дати винесення арбітражного рішення (06 вересня 2013 року) і до повної виплати заборгованості, таким чином індикативно сума 3 % до виплати станом на дату подання цього клопотання становила 1 079 895,09 дол. США та підлягає донарахуванню до дня повної виплати заборгованості; 609 000 дол. США витрат на арбітраж та 13 373 дол. США, 352 086,70 Євро, 75 845,74 фунтів стерлінгів, 1 991 758,40 швейцарських франків та 55 005 грн юридичних та інших витрат. Під час розгляду справи із врахуванням остаточного рішення іноземного суду представником позивача було збільшено суму 3 % річних від суми 20 059 120,00 дол. США основної заборгованості до розміру, який станом на 16 вересня 2015 року становив 1 221 682,84 дол. США. Арбітражне рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року набрало законної сили та є остаточним. Вказане рішення оскаржувалось боржником до Федерального суду Швейцарії у порядку розгляду цивільних справ у зв'язку із звинуваченням Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати у порушенні процедурного публічного порядку Швейцарії. Проте, Федеральним судом Швейцарії вказані посилання боржника визнано безпідставними та рішенням від 27 травня 2014 року апеляційну скаргу боржника було відхилено, а рішення Арбітражного суду від 06 вересня 2013 року залишено в силі. Зазначало, що з огляду на наявність Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, що укладена в м. Нью-Йорк в 1958 році, що ратифікована Указом Президії Верхової Ради УРСР 22 серпня 1960 року із посиланням на те, що Україна застосовуватиме її на умовах взаємності, вважав наявними підстави для задоволення клопотання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року, клопотання задоволено.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ та видано виконавчий лист про стягнення з ДТГО «Південно-західна залізниця» на користь АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» заборгованості у розмірі 23 437 743,97 дол. США; суму у розмірі 3 % річних від суми 20 059 120,00 дол. США основної заборгованості, яка станом на 16 вересня 2015 року становила 1 221 682,84 дол. США, а також витрати на арбітраж у розмірі 609 000 дол. США та юридичні та інші витрати у розмірі 13 373 дол. США, а всього сума в доларах США становить 25 281 799,81 дол. США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України станом на 16 вересня 2015 року становила - 8 767 635 грн 89 коп., 75 845,74 фунтів стерлінгів, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України станом на 16 вересня 2015 року становило - 2 571 065 грн 53 коп.; 1 991 758,40 швейцарських франків, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України станом на 16 вересня 2015 року становило - 45 208 836 грн 55 коп. і 55 005 грн, а всього у розмірі 612 755 746 грн 50 коп.

У касаційній скарзі ДТГО «Південно-західна залізниця» просить скасувати ухвали першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що учасником Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, яка укладена у м. Нью-Йорку в 1958 році (далі - «Нью-Йоркська конвенція»), є Україна.

Зокрема, Указом Президії Верховної Ради УРСР від 22 серпня 1960 року про ратифікацію Нью-Йоркської конвенції визначено, що Україна застосовуватиме її положення щодо арбітражних рішень, постановлених на території держав, які не є учасницями Нью-Йоркської конвенції, лише на умовах взаємності.

Арбітражне рішення було постановлене в Швейцарії, яка також є учасником Нью-Йоркської конвенції, і для якої Нью-Йоркська конвенція набула чинності 30 серпня 1965 року (згідно з даними офіційною сайту Комісії ООН по праву міжнародної торгівлі, а отже вимоги вказаного застереження є дотриманими).

Вказана позиція викладена і у п. 3 постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України».

За таких обставин, правильними та обґрунтованими є висновки судів про те, що рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року є таким, що набрало законної сили, раніше не виконувалось, прийнято за участі сторін та підлягає виконанню на території України в силу вимог Нью-Йоркської конвенції, яка ратифікована, як Україною, так і Швейцарією.

Крім того, в силу положень ст. 391 ЦПК України, яка визначає строки пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, судами беззаперечно встановлено, що станом на час розгляду питання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду строк пред'явлення його до примусового виконання не закінчився.

Судам не було надано належних та допустимих доказів, що укладений між сторонами у цій справі правочин є таким, що порушує публічний порядок або доказів того, що виконання рішення іноземного суду загрожувало б інтересам України, а тому правильними є висновки судів про те, що відсутні підстави для відмови у задоволенні даного клопотання, визначені ст. 396 ЦПК України.

Дійшовши правильного та обґрунтованого висновку про задоволення клопотання та визначаючи суми стягнення, суди правильно застосували вимоги ч. 8 ст. 395 ЦПК України, відповідно до якої, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України ці ухвали підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М. Завгородня

О.В. Попович