Провадження № 2/344/5360/16
У Х В А Л А

22 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ТзОВ «Фондріелт» про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

22.11.2016 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до ТзОВ «Фондріелт» про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою від 22.11.2016 року відкрито провадження в справі.

Також, 22.11.2016 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно і нотаріусам України вчиняти будь-які дії, повязані з державною реєстрацією права власності та інших речових прав стосовно нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень площею 3156,6 кв.м., розміщених на першому поверсі по вул. Г.Мазепи, 168м, м. Івано-Франківськ, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01 та нежитлових приміщень площею 3260,6 кв.м., розміщених на другому поверсі по вул. Г.Мазепи, 168м, м. Івано-Франківськ, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01. Вважає, що відповідач може розпорядитися даним майном та відчужити його на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії;забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові №9 від 22.12.2006. з відповідними змінами та доповненнями,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз'яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником не надано суду доказів щодо достатнього обґрунтування припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бородовський С.О.