печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 грудня 2016 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого посилається на те, що 24.01.2016 на просп. В. Лобановського сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mazda CX-9» (д. н. НОМЕР_2), яким керував ОСОБА_3, та автомобіля «Mercedes Benz» (д. н. НОМЕР_3), за кермом якого був відповідач, обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень у дорожньо-транспортній пригоді. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо». Оскільки страховою компанією було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 50 тис. грн., а матеріальні збитки автомобілю завдано на 126345 грн. 60 коп.

У подальшому, подавши заяву про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача суму у розмірі 99538 грн. 00 коп., що становить різницю між фактичною вартістю проведеного ремонту автомобіля та розміром майнових збитків, не покритих страховим полісом /а. с. 58-60/.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час, дату, місце судового розгляду належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено, заяви або клопотання, письмові заперечення на позов не були подані, представника не направлено.

Повідомлений належним чином про розгляд справи позивач не з'явився у судове засідання, представником позивача подано до суду заяву про проведення розгляду без їхньої присутності, проти заочного розгляду не має заперечень /а. с. 71/.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній письмових доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 24.01.2016 на просп. В. Лобановського сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mazda CX-9» (д. н. НОМЕР_2), яким керував ОСОБА_3, та автомобіля «Mercedes Benz» (д. н. НОМЕР_3), за кермом якого був відповідач. Винним у створенні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2, який керував автомобілем «Mercedes Benz» (д. н. НОМЕР_3), згідно з постановою від 14.04.2016 Солом'янського районного суду м. Києва в адміністративній справі з розгляду матеріалів, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності № 760/2203/16-п /а. с. 13-14/.

Транспортний засіб «Mazda CX-9» (д. н. НОМЕР_2) належить позивачу на праві приватної власності та яким має право користуватися ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 /а. с. 12/.

Відповідно до звіту № 80051031/01/16 про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ) від 12.02.2016, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ПП «ЕКОРТ» на замовлення ТДВ «СК «Кредо» /а. с. 16-30/.

Страхова компанія ТДВ «СК «Кредо», за полісом № АІ/7306889 якої була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. 00 коп., відповідно до п. 9.2. статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /а. с. 31/.

Відповідно до положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому нормами глави 82 ЦК України крім прямого обов'язку винної особи відповідати за спричинену шкоду, визначені також певні випадки, коли залежно від обставин події, за яких її завдано, та особи заподіювача, потерпілому замість заподіювача шкоди або спільно із ним відшкодовує шкоду інша особа.

Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За частиною 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України.

При цьому, згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну з відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між тактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою і цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди, на підставі ст. 1194 ЦК України, постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір фактичного відновлювального ремонту автомобіля «Mazda СХ-9» (НОМЕР_2) відповідно до Акту виконаних робіт №СВЧ-21548 від 18.03.2016 та квитанції від 18.03.2016, склав 149 538 грн. 00 коп. /а. с. 61-62, 63/.

З врахуванням викладеного, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума відшкодування завданого матеріального збитку у розмірі 99538 грн. 00 коп.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого та документально підтверджена позивачем судового збору у розмірі 995 грн. 38 коп.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 386, 625, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у відшкодування матеріальної шкоди 99538 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 995 грн. 38 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова