Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/4886/16 Головуючий у 1 інстанції: Безлер Л.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В позові зазначено, що з 29 березня 1997 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 13 липня 2006 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка досягла повноліття. З жовтня 2015 року відповідач не сплачує на утримання доньки матеріальної допомоги, проте під час телефонних розмов обіцяв це робити і просив не подавати позову до суду. На теперішній час донька навчається на третьому курсі денної форми навчання у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг», на бюджетній основі. Звернення до суду зумовлено необхідністю у придбанні занадто дорогих медикаментів на лікування доньки, направлення її на санітарно-курортне лікування, витрачання коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, придбання підручників. Стверджує, що відповідач є працездатним, офіційно ніде не працює, але має неофіційний дохід.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з жовтня 2015 року до досягнення нею двадцяти трьох років та на термін навчання.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, аліменти у розмірі 350 (триста пятдесят) гривень щомісячно на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 27 травня 2016 року і до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши вимоги ОСОБА_3, можливості ОСОБА_5 щодо надання допомоги повнолітній доньці, яка продовжує навчання, дійшов правильного висновку про стягнення з батька на утримання позивача аліменти у розмірі 350 грн. щомісячно.

Суд встановив фактичну сторону справи з додержанням норм процесуального права, дав правильну юридичну оцінку встановленим обставинам, правильно застосував норми матеріального права.

Питання про аліментні зобовязання ОСОБА_5 щодо повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, вирішено відповідно до ст. ст.182, 199, 200 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір аліментів не відповідає потребам ОСОБА_3 і не покриває дійсні витрати, можливість відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки в більшому розмірі, аніж визначено судом, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів зазначених обставин.

У відповідності до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 200 ЦПК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із п.п.2, 3 ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 навчається на бюджетній основі за денною формою навчання в Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг» (а.с.6).

Зазначене підтверджує, що у зв'язку з навчанням дочка дійсно потребує матеріальної допомоги батька.

Відповідач на даний час не працює, відповідно суд аліменти визначив у твердій грошовій формі.

Частиною 3 ст. 10 і частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши наявність у повнолітньої ОСОБА_6 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням та вказавши на обов'язок батька надавати таку допомогу, суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів у розмірі 350 грн. щомісячно.

Суд у відповідності до вимог статей 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України дав оцінку наявним у справі доказам щодо сімейного стану, стану здоровя відповідача,

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів за минулий час є неприйнятними.

Положенням ст.191 СК України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Проте, позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з жовтня 2015 року, але не могла їх одержати в зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Так, матеріалами справи не підтверджено, що відповідач знав про обовязок сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_6 після досягнення нею повноліття і з метою ухилення від цього змінював місце роботи чи проживання, приховував дохід, мав у своєму розпорядженні кошти та не бажав їх надавати, тобто свідомо прагнув ухилитися від обовязку по утриманню.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 332/1578/16-ц

Провадження №22ц/778/4886/16 Головуючий у 1 інстанції: Безлер Л.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

08 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: