Справа № 362/2924/16-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/5561/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 49 14.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Журби С.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказуючи на те, що з 20 серпня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає та знаходяться на утриманні позивача.

Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дочки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 07 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят один) гривень 20 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апелянт подав апеляційну скаргу в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 20 серпня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис 260 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3, актовий запис № 73, виданим 28.02.2006 року виконкомомо Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.4).

Як вбачається із довідки депутата Путрівської сільської ради від 04 травня 2016 року, на утриманні позивачки знаходиться її донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

З пояснень відповідача вбачається, що останній на даний час не працює та не має офіційного заробітку.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені,якщо позивач подасть суду докази того,що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Отже колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що неповнолітня донька сторін від спільного шлюбу проживає разом з позивачкою, домовленості між сторонами щодо його утримання не досягнуто, а відповідач не надає регулярно матеріальної допомоги на утримання доньки, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, те, що він має нестабільний дохід, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років в розмірі 1531 гривень станом на 01 травня, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, колегія суддів приходить до правомірності про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та про доцільність стягнення з відповідача на утримання доньки аліментів у розмірі 800 грн. щомісячно як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України., так і про те, що згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: