Справа № 428/6008/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

З метою забезпечення позову представник позивача в судовому засіданні повторно підтримав заяву, в якій позивач просить суд накласти арешт на автобус з реєстраційним номером ВВ 3178 АА, заборонити іншим особам передавати автобус відповідачеві та виконувати щодо нього інші дії, заборонити передачу автобуса на зберігання іншим особам.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення вищевказаного клопотання.

Розглянувши вищенаведене клопотання суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що предметом позовних вимог у цій справі є виключно грошові кошти. Позивачем та його представником не було доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову внаслідок не накладення арешту на автобус, який взагалі не є предметом позовних вимог.

Суд також звертає увагу на те, що на час розгляду справи автобус знаходиться у власності відповідача, а отже є повністю необґрунтованими вимоги про заборону відповідачеві (власнику майна) передавати автобус іншим особам та виконувати щодо нього інші дії. Суд повторює, що предметом позовних вимог у цій справі є виключно грошові кошти, в той час як вид забезпечення позову має відповідати позовним вимогам.

Враховуючи викладене, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Згідно із пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Б. Баронін