Провадження № 2/752/4556/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Мирошниченко О. В.

при секретарі: Мархотко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, в якому просив встановити факт спільного проживання однією сім'єю спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, із ОСОБА_1, в період часу з 11.06.1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що ОСОБА_1 та його маги, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1984 року проживали разом в кооперативній квартирі АДРЕСА_1 на підставі Рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 28.05.1984р за № 486/4.

01.08.1986р. мати позивача ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_4

Після укладення шлюбу мати позивача ОСОБА_5, сам позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали проживати однією сім'єю за вказаною вище адресою, хоча ОСОБА_4 був зареєстрований за вищевказаною адресою: з 28.06.1988 року

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4

Оскільки позивач ОСОБА_1 завжди вважав його за рідного батька, та подав заяву про прийняття спадщини до відповідного Державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини. Проте, у нотаріуса постало питання про те, що позивач ОСОБА_1 не може успадкувати майно після смерті ОСОБА_4 через те, що не існує ніякого офіційного документу, який би слугував підтвердженням того факту, що між ними існують родинні стосунки.

Задля оформлення свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку з метою подальшої реєстрації своєї власності у встановленому законом порядку позивач ОСОБА_1 звернувся до суд в порядку окремого провадження задля встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення - факту спільного проживання однією сім'єю спадкодавця. ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, із позивачем, ОСОБА_1, в період часу з 11.06.1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стало відомо про те, що до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини окрім ОСОБА_1 також звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем для позивача ОСОБА_1 має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення у останнього права на спадкування за законом у четверту чергу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засідання відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась в установлено законом порядку.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1, його батьками є ОСОБА_6 - батько, ОСОБА_5 - мати, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим Палацом новонароджених 15 жовтня 1971 року (а.с.7).

01 серпня 1986 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с 12).

Згідно ордеру № 043854 серії Ж на підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 28.05.1984р за № 486/4 ОСОБА_5 надано право на заняття та вселення в квартиру АДРЕСА_1 (а.с 10).

Встановлено та підтверджується матеріалами цивільної справи, а саме довідкою ЖБК «Кристал-10), вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає з 11.06.1992 року разом з ОСОБА_5 до її смерті та з ОСОБА_4( який зареєстрований з 28.06.1988 року0 до його смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Крім того, у судовому засідання встановлено, що ОСОБА_1 під час спільного проживання разом у спільній квартирі брав участь у спільних витратах з оплати комунальних послуг протягом 2010-2015 років.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Встановлено, що заяви про відмову від спадщини позивач не подавав.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав по день смерті ОСОБА_4 року за адресою: АДРЕСА_1 однією сім'єю разом.

В процесі розгляду справи в якості свідків були допитані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Вказані свідки пояснили суду, що протягом тривалого часу знайомі з позивачем ОСОБА_1 та покійним ОСОБА_4, які проживали разом з 1988 року однією сім'єю. Померлий ОСОБА_4 доводиться отчимом позивача ОСОБА_1Також свідки пояснили, що позивачем сплачені усі витрати по захороненні померлого.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для неправдивих свідчень немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи, тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача ОСОБА_1 про спільне проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 у суду немає.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, а також з врахуванням показів свідків, судом достовірно встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_4, з 1992 року по день смерті ОСОБА_4, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнати за ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом до спадщини, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як достовірно встановлено вище, ОСОБА_1 проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 більше п'яти років.

За умовами частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1, як спадкоємець, постійно проживав разом із ОСОБА_4, як спадкодавцем, понад п'ять років, то згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України позивач як спадкоємець померлого ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог..

Керуючись ст. ст. 321, 328, 1220, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27-30, 57-60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 228,256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період часу з 11.06.1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом до спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: