Справа № 159/4512/16-ц
Провадження № 2/159/1588/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.,

за участю секретаря Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням зменшених позовних вимог просила стягувати з її колишнього чоловіка ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 300 грн. щомісяця.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач проживає окремо, належної матеріальної допомоги дитині не надає. Самостійно забезпечити належний рівень розвитку дитини позивач не спроможна, домовленості з питань утримання дитини з відповідачем не досягнуто, останній не працює, тому просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі.

В судове засідання сторони не зявились. Позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачем подано заяву про визнання позову.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, який підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 23.07.2014 року.

Сторони проживають окремо, що підтверджено даними про місце їх реєстрації.

Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст. 182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При цьому, обставини, визначені ст. 182 СК України, встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судочинства.

Так, частинами першою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вік дитини, стан її здоровя, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, суд вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів на рівні заявлених позивачем 300 грн.

Відповідач визнав позов, чим підтвердив свою спроможність сплачувати аліменти в такому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред'явлення позову, а саме з 30 листопада 2016 року.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 551,20 грн підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1)на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 300,00 гривень щомісяця, починаючи з 30 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 300,00 грн. підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_4