Справа № 362/2983/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/6423/16 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 4 13.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участі секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Устимівська сільська рада Васильківського району Київської області та Управління Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області про поділ майна колишнього подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Устимівська сільська рада Васильківського району Київської області та Управління Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області, про визнання права власності в порядку спадкування,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що спірне майно було придбане у період її шлюбу з покійним ОСОБА_4 - рідним братом відповідача.

Просилавизнання за нею в порядку поділу спільного сумісного майна колишнього подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м., та, з урахуванням вищезазначеної вимоги - на 1/2 частину земельної ділянки за той же адресою, площею 0,2286 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1, оскільки

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_4 розрахувався з позивачем за 1/2 частину будинку, що посвідчено представниками органу місцевого самоврядування, а тому, відповідач має право на успадкування спірної нерухомості в повному обсязі.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року первісний позов задоволено повністю, зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна колишнього подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м., та 1/2 частину земельної ділянки за тією ж адресою, площею 0,2286 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_4 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м., та 1/2 частину земельної ділянки за той же адресою, площею 0,2286 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1. В решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, а її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 має право на визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку, як на належну їй частину у спільній сумісній власності колишнього подружжя, та з урахуванням вимог законодавства, через перехід до неї прав власності на будівлю - на 1/2 частину земельної ділянку на який він розташований, без зміни її цільового призначення, а вимоги зустрічного позову підлягають до часткового задоволення, оскільки позивач ОСОБА_2, як спадкоємець другої черги, має право на успадкування за законом лише по 1/2 частині спірних житлового будинку та земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Положення ст. 368 ЦК України визначають, що майно, набуте подружжям за час шлюбу в результаті спільної праці, за спільні грошові кошти, є їхньою спільною сумісною власністю.

З огляду положень ст.ст. 60, 61, 63, 65, 66, 68 СК України вбачається, що, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Подружжя має право домовитись між собою про порядок користування майном. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно. Розпорядження цим майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою. При укладенні договорів, щодо відчуження нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згода другого з подружжя має бути письмовою та нотаріально посвідчено.

Згідно положень ст. 70 СК України, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Положеннями п.п.1 та 3 ч.1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У відповідності до положень п.п.23 і 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час придбання зазначеного майна. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

У відповідності до положень ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Положеннями ст.ст.1216 і 1217 ЦК України визначені поняття спадкування та його види.

З огляду положень ст.1258 та 1261 ЦК України вбачається, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У другу чергу право на спадкування мають рідні брати та сестри.

Судом першої інстанції встановлено, що як вбачається із свідоцтва серії НОМЕР_2 від 22 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до свідоцтва серії НОМЕР_3 від 9 листопада 2007 року, позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 9 липня 1997 року.

За рішенням Васильківського міськрайонного суду від 27 квітня 2006 року по цивільній справі № 2-8-7/06, шлюб між позивачем та ОСОБА_4 був розірваний.

За матеріалами спадкової справи № 315/2015 року, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті її рідного брата ОСОБА_4

У відповідності до договору купівлі-продажу від 23 березня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Кізім С.О., за реєстровим № 567, ОСОБА_4 придбав житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 14,5 кв.м.

Як вбачається з державного акту серії НОМЕР_4 від 16 березня 2011 року, земельна ділянка за вище зазначеною адресою, площею 0,2286 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_1, належала на під ставі рішення № 12-2 сесії ХХУ скликання Устимівської сільської ради від 14 квітня 2006 року ОСОБА_4

Свідки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, колишні службові особи Устимівської сільської ради (голова та секретар сільської ради), кожний окремо, підтвердили факт посвідчення розрахунку між сторонами за частину нерухомості - будинку, вважаючи це здійсненням нотаріальних дій.

У відповідності до записів № 208 та № 209 від 23 травня 2007 року Устимівської сільською радою зазначений факт передачі померлим ОСОБА_4 грошей за частину будинку ОСОБА_3 та їх прийняття останньою. Відомостей про розмір коштів та саме за яку нерухомість вони передавалися в записах та самі розписки відсутні.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач має право на визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку, як на належну їй частину у спільній сумісній власності колишнього подружжя, та з урахуванням вимог законодавства, через перехід до неї прав власності на будівлю - на 1/2 частину земельної ділянку на який він розташований, без зміни її цільового призначення, а тому первісний позов підлягає до задоволення, а вимоги зустрічного позову підлягають до часткового задоволення, оскільки позивач, як спадкоємець другої черги, має право на успадкування за законом лише по 1/2 частині спірних житлового будинку та земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги, що 23 травня 2007 року між її померлим братом та відповідачем за зустрічним позовом за частину будинку та земельної ділянки був проведений розрахунок, який був посвідчений посадовими особами Устимівської сільської ради не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі його дії та дії посадових осіб про нібито їх посвідчування суперечать вимогам цивільного законодавства, а саме положенням ст.ст.202, 203, 205, 209 та Глави 54 ЦК України, в частині дотримання письмової та нотаріально посвідченої форми правочину щодо відчуження нерухомості.

Колегія суддів також вважає, що при таких обставинах, всі передбачені законом умови для договору відчуження нерухомого майна не виконано.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: