Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого Сингаївського О.П.,

при секретарі Козловець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Житомирської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю та позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на будинок в порядку успадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 комітету Житомирської міської ради, де вказала, що їй належить 1/3 частка житлового будинку, розташованого в м. Житомирі по вул. Корольова, 103, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 24.03.1994.

В подальшому нею було приватизовано частину земельної ділянки під зазначеним домоволодінням, загальною площею 0,0333 га.

Посилаючись на те, що вона з 24.03.1994 по час подачі позову користувалася всією земельною ділянкою, яка знаходиться під вказаним домоволодінням позивач просила: «Визнати за мною ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,0557 га., що знаходиться за адерсою: м. Житомир, вул. Корольова, 103.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 комітету Житомирської міської ради у судове засідання не зявився, надіслав заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що земельна ділянка, якою вона користувалася належала її матері ОСОБА_4

Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він є онуком ОСОБА_4 і також обробляв земельну ділянку, яка залишилась після її смерті.

Крім цього, ОСОБА_3 подав позов в якому зазначив, що його мати ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 у вигляді 1/3 частки будинку № 103 по вул. Корольова в м. Житомирі, шляхом вступу у фактичне користування спадковим майном, та проживала у вказаному будинку до дня смерті 08.12.2000. В період з 14.07.1999 по 07.08.2002 він перебував в місцях позбавлення волі, через що не міг прийняти спадщину, яка відкрилася після смерті його матері 08.12.2000. У звязку з викладеним ОСОБА_3 просив: «Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті своєї матері - ОСОБА_4, яка померла 24.03.1994 на житловий будинок в 1/3 ід. Частки за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, 103, продовжити мені строк на прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла 08.12.2000 щодо спадкового майна в розмірі 2/3 ід. часток житлового будинку за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, 103 та відповідно визнати за мною - ОСОБА_3 - право власності на житловий будинок у розмірі 2/3 ід. часток житлового будинку за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, 103, як за спадкоємцем після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла 08 грудня 2000 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позовів виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частки будинку № 103 по вул. Корольова в м. Житомирі, яку отримала у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 24.03.1994, що підтвердилось свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.11.1994 (а. с. 6).

Також, відповідно до державного акту на право власності на землю позивачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,033 га., що розташована на території м. Житомира, вул. Корольова, 103 (а. с. 10).

Відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 119 ЗК України встановлено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала технічну документацію із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,0890 га, за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, 103 (а. с. 19-22).

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу, якій би підтверджував належність цієї земельної ділянки при житті її матері ОСОБА_4 на праві власності чи будь-якому іншому праві, як зазначено нею у позові. Не заявлялося нею та її представником клопотань про витребування доказів на підтвердження вказаної обставини.

Крім цього, допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 не змогли чітко пояснити якою ж ділянкою користується позивач ОСОБА_1К, та який час.

Крім того, свідки показали, що вказаною земельною ділянкою також користується і ОСОБА_3

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 не довела допустимими і належними доказами факту добросовісного заволодіння конкретною земельною ділянкою, її належність до заволодіння та безперервного володіння нею на протязі 15 років, у звязку з чим відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_3 подав: свідоцтво про смерть ОСОБА_5 та свідоцтво про народження ОСОБА_3, з якого вбачається, що ОСОБА_5 є його матірю (а. с. 55); копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4, копію свідоцтва про народження ОСОБА_14 та Свідоцтво про укладення шлюбу, з яких вбачається, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_4 (а. с. 67-69); довідку ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» від 27.12.2011, відповідно до якої ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 66).

Крім цього, позивачем подано копію двох сторінок будинкової книги, з яких не вбачається, за якою адресою були прописані зазначені в ній особи, з якого та по який час (а. с. 65). Позивачем та його представником в судовому засіданні не заявлялось клопотань про витребування та дослідження у судовому засіданні оригіналу вказаної будинкової книги, в звязку з чим суд не може прийняти до уваги вказані копії як належні та допустимі докази.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 прийняла спадщину, в певному обсязі, після смерті своєї матері ОСОБА_4, позивачем та її представником не надано.

Крім цього, право позивача ОСОБА_3 на подачу вказаного позову виникло з часу смерті матері ОСОБА_5 - 08.12.2000.

Позов поданий ним 14.01.2016, тобто через 16 років з моменту виникнення права на захист свого цивільного права, тобто з пропуском трьох річного строку, який встановлений ст.257 ЦК України.

В обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку позивач посилається на те, що на день відкриття спадщини він перебував в місцях позбавлення волі.

З довідки про судимість, копія якої додана до матеріалів справи, вбачається, що позивач ОСОБА_3 перебував в місцях позбавлення волі в період з 27.08.2003 по 27.02.2007 (а. с. 67). В копії вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 23.02.2004 (анкетні дані) зазначено, що ОСОБА_3 раніше судимий 14.07.1999 до 4-х років 6 місяців позбавлення волі і 07.08.2002 був звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Таким чином, судом встановлено, що обставини, які перешкоджали ОСОБА_3 звернутися в суд за захистом свого права припинили існування з моменту його звільнення з місць позбавлення волі - 07.08.2003, однак останній не скористався своїм правом. Також, позивач не скористався своїм правом і після звільнення з місць позбавлення волі 27.02.2007, в результаті чого пропустив строки звернення до суду за захистом свого права. Інших доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності позивач не надав.

Із зазначених обставин суд також дійшов до висновку про відсутність підстав для продовження строку на прийняття спадщини, оскільки відповідно до статті 550 ЦК України (1963 року), яку слід застосувати в даному випадку, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Позивач та його представник не надали суду доказів поважності пропуску строку прийняття спадщини на протязі 16 років.

Як похідна не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.550 ЦК України (1963 року) ст.344 ЦК України, ст.119 ЗК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Житомирської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на будинок в порядку успадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський