У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Київського районного суду

м. Одеси від 5 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

(далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог -

ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на нежитлове приміщення № 102 загальною площею 108,4 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1; реєстраційний номер 101, ринкова вартість якого становить 1 960 000 грн без ПДВ в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 2007/13-2.06/338 від 30 травня 2007 року в розмірі 1 528 313, 72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10 липня 2015 року - 21,8482 гривень за долар США становить 33 390 862 грн 56 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_4

Мотивуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 2007/13-2.06/338, згідно з умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 744 370 дол. США з терміном повернення по 29 травня 2017 року із сплатою 12,25 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ними укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме нежиле приміщення № 9, загальною площею 336,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, частина якого в подальшому незаконно було відчужено ОСОБА_4, а в силу вимог ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» дія іпотечного договору не припинилась як на час відкриття ліквідаційної процедури, так і на дату продажу ліквідатором предметів іпотеки, на що банк згоди не надавав та коштів від реалізації не отримував. Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 5 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2016 року позовні вимоги залишені без задоволення.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від

5 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

16 червня 2016 рокута ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності-боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедур, повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлює Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено.

Вказана вище правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 26 червня 2013 року № 6-58цс13.

З матеріалів справи вбачається, що спірне майно було примусово відчужене ТОВ «Еквенто» на аукціоні з продажу майна банкрута 16 серпня 2012 року на підставі постанови Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року про визнання ФОП ОСОБА_5 банкрутом.

На момент укладання договору купівлі-продажу спірної нерухомості на аукціоні від 16 серпня 2012 року заходи щодо обтяження вказаного нерухомого майна банкрута ФОП ОСОБА_5 скасовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 21 червня 2012 року, а записи про обтяження вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

У подальшому ТОВ «Еквенто» продало ОСОБА_4 спірне майно, що не було предметом іпотеки. На момент продажу спірної нерухомості записи про реєстрацію обтяження речових прав на нерухомість у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були відсутні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову оскільки предмет іпотеки був реалізований в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяжень в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», і на момент укладення договорів купівлі-продажу заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були відсутні, відповідно відсутні підстави вважати подальших набувачів майна недобросовісними.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 5 квітня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 червня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.О. Дьоміна
М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко