АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Васалатій К.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1841757,17 грн., з якої: сума заборгованості за кредитом - 1588952,71 грн., сума заборгованості за відсотками - 203911,57 грн., пеня - 44448,08 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 2517,17 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 1927,64 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором №49.28/175/С-Н-06 в розмірі 1841757,17 грн., судовий збір в розмірі 3654 грн. та 420 грн. за надання оголошення у ЗМІ.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.08.2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року залишено без задоволення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2016 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказувала, що ПАТ «Дельта Банк» не було надано суду доказів переходу до нього прав у зобов'язанні за кредитним договором від 23.06.2006 року та договором поруки до кредитного договору, а тому відповідачі мають право не виконувати вимоги ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить суттєвої інформації, а саме: за який період розраховується заборгованість, за яким курсом, а тому відповідачі позбавлені можливості перевірити правильність нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій.

Також, не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилалася на те, що ПАТ «Дельта Банк» не надав жодного належного підтвердження того, що ПАТ «Кредитпромбанк» було передано позивачу право вимоги за укладеним кредитним договором та договором поруки від 23.06.2006 року.

Вказувала, що з матеріалів справи вбачається, що відсоткову ставку за користування кредитом та суму щомісячного платежу збільшено без згоди поручителя - ОСОБА_4 всупереч п.2.6 договору поруки та ч.1 ст.559 ЦК України та з урахування правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-160цс13 та від 18.11.2015 року у справі №910/1407/15-г, договір поруки є припиненим, а тому не дає підстав покладення на ОСОБА_2 відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань перед банком ОСОБА_1

В судовому засідання апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Позивач ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачі свої зобов'язання за договором не виконують, а тому з них підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.06.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 49.28/175/С-Н-06, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 135000 доларів США на строк до 23.06.2025 року з розрахунку перемінної процентної ставки у розмірі 10,66 % річних, яка корегується протягом строку дії кредитного договору та фіксованої процентної ставки у розмірі 1,83 % річних за користування кредитом та з визначенням суми щомісячного платежу в розмірі 1569,04 доларів США (а.с. 5-10).

03.12.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №1 про внесення змін до кредитного договору № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 року (а.с. 11).

16.09.2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 року, відповідно до якої:1) у зв'язку з частковим поверненням позичальником суми кредиту, наданого згідно з умовами кредитного договору, сторони досягли згоди в пункті 3 частини 1 кредитного договору, визначити суму щомісячного платежу в розмірі 1379,58 доларів США; 2) починаючи з 16.09.2009 року до 23.09.2009 року розмір щомісячного платежу складе 1577,05 дол. США; 3) зобов'язання позичальника сплачувати щомісячний платіж у сумі, визначеній в пункті 1 цієї додаткової угоди виникає з 23.09.2009 року; 4) сторони досягли згоди, що укладення цієї додаткової угоди не змінює порядок коригування суми щомісячного платежу, визначений пунктом 5 частини 1 та пунктом 2.3 частини 2 кредитного договору.

20.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та позивачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договором, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість АТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

07.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_1 досудову вимогу від 06.08.2015 року в якій зазначав про наявну поточну заборгованість в розмірі 18100,96 доларів США та вимагав її сплатити в строки передбачені законодавством та кредитним договором. Одночасно повідомляв, що у разі незадоволення вказаної вимоги буде звертатися до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією реєстру поштових згрупованих рекомендованих відправлень (а.с.13-15).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Банк свої зобов'язання виконав, надавши ОСОБА_1 кредит в розмірі та в строки передбачені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позичальником зобов'язання належним чином не виконуються.

Як вбачається з розрахунку заборгованості здійсненого позивачем та перевіреного судом, у відповідача ОСОБА_1 станом на 03.07.2015 року наявна заборгованість у сумі 1841757,17 грн. з якої: сума заборгованість за кредитом - 1588952,71 грн., заборгованість за відсотками - 203911,57 грн., пеня - 44448,08 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 2517,17 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 1927,64 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд першої інстанціїдійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог до ОСОБА_1

Посилання апелянтів на те, що ПАТ «Дельта Банк» не було надано доказів переходу до нього права у зобов'язанні за кредитним договором № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 та договором поруки № 1 до кредитного договору № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 від ПАТ «Кредитпромбанк» за договором купівлі-продажу прав вимог, у зв'язку з чим ОСОБА_7 та ОСОБА_2 мають право не виконувати вимоги ПАТ «Дельта Банк» колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частинами 1, 2 ст.517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, заміна у зобов'язанні кредитора на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги не припиняє прав та обов'язків боржника. У разі, якщо боржник не одержав від продавця або покупця письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги покупцю, а також доказів відступлення права грошової вимоги, він вправі здійснити платіж продавцю (первісному кредитору) на виконання свого обов'язку перед ним.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що, на виконання вимог п. 7.2. договору купівлі-продажу прав вимог від 26.06.2013 року, ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги, яким ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» повідомляли, що первісним кредитором ПАТ «Кредитпромбанк» на користь нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами застави, договорами поруки, вказаними в додатку А до цього повідомлення, що підтверджується копією відповідного повідомлення та копією списку № 01306--3 згрупованих поштових відправлень рекомендованим листом (а.с.187-191).

Крім того, відповідно до Акту приймання-передачі прав вимоги від 26.06.2013 року, складеного та підписаного ПАТ «Дельта Банк» (покупцем) та ПАТ «Кредитпромбанк» (продавцем), наданого ПАТ «Дельта Банк», продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, зазначені в додатку до цього Акту, що посвідчує факт здійснення відступлення.

Зазначений акт відповідно до п. 2.3. договору купівлі-продажу прав вимогиє належним доказом відступлення права вимоги.

А відтак, відповідач ОСОБА_1 повинна була виконувати свої зобов'язання за кредитним договором новому кредитору - ПАТ « Дельта Банк».

Доводи апелянтів щодо неналежності розрахунку заборгованості, так як останній не містить інформації відносно періоду за який розраховувалась заборгованість та за яким курсом, у зв'язку з чим відповідачі позбавлені можливості перевірити правильність нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій та посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що позивачем не надано жодного доказу наявності заборгованості за кредитним договором колегія суддів відхиляє, оскільки розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 року складений уповноваженою особою банку, розмір заборгованості боржника підтверджується виписками по особовим рахункам ОСОБА_1 з 27.06.2013 року по 12.10.2016 року та деталізованим розрахунком заборгованості наданими позивачем (а.с. 195-243), який не був спростований відповідачами в ході апеляційного розгляду.

Відповідачами, відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, на підтвердження своїх заперечень свого розрахунку не надано, як і не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання зобов'язання за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1, а саме погашення кредиту та відсотків, відповідно до умов кредитного договору.

Разом з цим, стягнувши солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором, суд не врахував положень ч.1 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи 23.06.2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1 до кредитного договору № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 року, згідно якого останній поручився перед кредитором - позивачем за виконання боржником - відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 23.06.2006 року

Пунктом 1.1 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується солідарно відповідати із позичальником ОСОБА_1 перед банком за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника.

Як зазначено в п. 1.2 договору поруки поручитель ознайомлений з умовами договору кредиту, згідно з яким процентна ставка за користування кредитними коштами складається з: перемінної процентної ставки, що на дату укладення кредитного договору складає 10,66 % річних та коригується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії кредитного договору згідно з умовами кредитного договору та фіксованої ставки в розмірі 1,83 % річних.

Згідно з п. 2.6 договору поруки усі зміни та доповнення до кредитного договору банк та позичальник оформлюють без погодження з поручителем за винятком випадків збільшення обсягу відповідальності поручителя.

03.12.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №1 про внесення змін до кредитного договору № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 року відповідно до якого пункт 3 частину1 кредитного договору викладено у наступній редакції: процентна ставка складає 15% річних; комісія за надання кредиту складає 450 грн.; сума щомісячного платежу складає 1799,76 доларів США, який набув чинності з моменту його підписання сторонами (а.с. 11).

Разом з цим, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що з 03.12.2008 було змінено розмір процентної ставки внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, однак є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору.

Тобто, змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

З матеріалів справи вбачається, що укладеним 03.12.2008 року між банком і позичальником договором № 1 про внесення змін до кредитного договору № 49.28/175/С-Н-06 від 23.06.2006 року було збільшено розмір перемінної процентної ставки 10,66 % річних та 1,83% річних фіксованої ставки на 15 % річних та збільшено суму щомісячного платежу з 1569,04 доларів США на 1799,75 доларів США .

При цьому на підставі вищевказаного договору № 1 зміни до договору поруки, який укладений із поручителем ОСОБА_2, не вносилися.

Матеріали справи також не містять доказів погодження з ОСОБА_2 збільшення процентної ставки та шомісячного платежу, що безумовно є збільшенням обсягу відповідальності поручителя з 03.12.208 рокуі, як наслідок, дає підстави для висновку про припинення поруки ОСОБА_2

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2, як поручителя, суми боргу за кредитним договором, не дав правової оцінки вказаним обставинам, які мають суттєве значення при вирішенні питання про стягнення кредитної заборгованості.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг, про припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про скасування рішення суду в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 та ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2009,70 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року в частині задоволених позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №49.28/175/С-Н-06 від 23 червня 2006 року в розмірі 1841757 грн. 17 коп., судового збору в сумі 3654 грн. та 420 грн. за надання оголошення у засобах масової інформації скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 2009 грн. 70 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: