Справа № 2-2594/06
Провадження № 6/265/391/16
У Х В А Л А

12 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Щербіна А. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за поданням Головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ОСОБА_1 про визнання мирової угоди в процесі виконання, стягувач ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2016 року Головний державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь (надалі - Орджонікідзевський ВДВС) ОСОБА_1звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з поданням про визнання мирової угоди в процесі виконання, укладеної між ОСОБА_3, з одного боку, та ОСОБА_2, з іншого боку. В обгрунтування подання зазначила, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС знаходиться виконавчий документ №2-2594/06 від 23.10.2006 року виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. 29.09.2016 року до Орджонікідзевського ВДВС надійшло клопотання від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з проханням звернутися до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя про визнання мирової угоди. Додано текст відповідної мирової угоди.

В судове засідання, державний виконавець не зявився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд подання за її відсутності.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, просив подання задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча про місце, день та час розгляду справи, була повідомлені належним чином.

Неявка в судове засідання учасників цивільного процесу, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, останні були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та перевіривши текст доданої мирової угоди, оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що подання Головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВСзадоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.372 ЦПК України, сторони мають право в процесі примусового виконання рішення укласти мирову угоду, яка передається до суду за місцем виконання рішення для визнання.

При цьому, ч.2 ст.372 ЦПК України передбачає, що суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Судом встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС знаходиться виконавчий лист №2-2594/06 від 23.10.2006 року виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до змісту ст.175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

В той же час, з тексту укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мирової угоди вбачається, що її предметом є прийняття та набуття у приватну власність ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах якої діє ОСОБА_5, права на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, шляхом її передачі від ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості та подальшого припинення обовязку зі сплати аліментів.

Таким чином, вбачається розбіжність між предметом судового спору, стягнення аліментів, та предметом мирової угоди, набуття права власності на обєкт, який не був предметом цивільного позову.

Крім того, з матеріалів подання вбачається, що право на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

В той же час, суду не надано доказів того, що інші співвласники у справі спільної сумісної власності, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6, надавали ОСОБА_3 нотаріально посвідчену згоду на розпорядження своїм правом у праві спільної сумісної власності.

Також суд враховує, що відповідно до змісту положень ст.392 ЦК України, судовий порядок визнання права власності передбачений у випадках, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, порядок припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, врегульований ст.190 СК України, який передбачає позасудовий спосіб вирішення вказаного питання.

Таким чином, суд вважає, що він своїм рішенням не може підміняти встановлений законом позасудовий порядок припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, у випадку відсутності конкретних порушень прав осіб та предмету спору з цього питання, які потребують відповідного судового захситу.

На підставі викладеного, керуючись ст.372 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні подання Головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь ОСОБА_1 про визнання мирової угоди в процесі виконання, стягувач ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3 - відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя А.В.Щербіна