Справа № 148/1920/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(ЗАОЧНЕ)

05 грудня 2016 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі : судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області до ОСОБА_1 про відшкодування переплаченої суми державної соціальної допомоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування переплаченої суми державної соціальної допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою про призначення державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства з надбавкою на догляд.

На підставі поданих документів їй було призначено вказану допомогу, яка виплачувалася з 05.11.2013 - 23.10.2015. Надбавка на догляд за інвалідами з дитинства та дітьми-інвалідами виплачується одному з непрацюючих батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом. У той час як позивачем встановлено, що з 19.12.2013 - 01.02.2014 відповідач працювала у ТОВ «ДІСІЕС Україна». Відповідач своєчасно не повідомили позивача про працевлаштування, а тому виплата допомоги не припинялася, в результаті чого виникла переплата 6813,63 грн.

У зв'язку з виникненням переплати позивач неодноразово звертався до відповідача щодо повернення суми переплати, однак ОСОБА_1 у добровільному порядку кошти не повернула, а тому Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області звернулося до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 6813,63 грн. надміру виплаченої державної допомоги.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і на його задоволенні наполягає.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно належним чином повідомлена про дату і час слухання справи і відомостей про причину своєї неявки до суду не надала.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що: 05.11.2013 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про надання допомоги на дитину інваліда віком до 18 років, а також надбавки на догляд за дитиною до 6 років (а.с. 4, 5).

Згідно розрахунку переплати за 2014 рік ОСОБА_1 виплачено 3361,44 грн, а у 2015 році - 3452,19 грн., на загальну суму 6813,63 грн. (а.с. 10).

У відповідності до довідки № 95 від 04.08.2015, виданої ТОВ «ДІСІЕС Україна», ОСОБА_1 працювала на вказаному підприємстві у період з 19.12.2013 - 01.02.2014 (а.с. 6).

Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо повернення коштів у сумі 6813,63 грн., що підтверджується листами від 16.12.2015 і 01.03.2016 (а.с. 7, 8), а ОСОБА_1 у свою чергу звернулася до відповідача з заявою щодо розстрочення сплати надмірно виплачених коштів, однак заборгованість не погасила (а.с. 9).

Статтею 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

На підставі ст. 1 Закону України (далі - ЗУ) «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», державна соціальна допомога інвалідам з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. На дітей-інвалідів державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, але не більше як по місяць досягнення дитиною-інвалідом 18- річного віку.

У відповідності до п. 3.2, 3.12, 3.13 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров'я за № 226/293/169 від 30.04.2002, надбавка на догляд за дитиною-інвалідом віком до 18 років призначається одному з непрацюючих батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які фактично здійснюють догляд за дитиною- інвалідом. У разі працевлаштування особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною-інвалідом (крім одиноких матерів та одиноких батьків), виплата надбавки на догляд припиняється з місяця, наступного за тим, в якому відбулося працевлаштування. У разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов'язані повідомити про це місцеві органи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини.

Згідно п. 6.3 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд, якщо остання призначена, надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо), стягуються на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що відповідач працевлаштувалася на строк понад один календарний місяць та не повідомила про це органи соціального захисту і безпідставно продовжувала отримувати державну соціальну допомогу, у зв'язку з цим, позовні вимоги позивача

є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов про стягнення відшкодування переплаченої суми державної соціальної допомоги підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, з відповідача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн., а також витрати на розміщення оголошення у пресі про виклик відповідача 300 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 525, 526, 527, 530, 536, 538, 549, 554, 610, 611, 624, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, проживаючої, за адресою: АДРЕСА_1, на користь Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, суму переплаченої державної соціальної допомоги - 6813 (шість тисяч вісімсот тринадцять) гривень 13 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень і витрати на розміщення оголошення у пресі 300 (триста) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання його копії шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, а відповідач може звернутись з письмовою заявою до Тульчинського районного суду Вінницької області про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: