Справа № 361/6125/16-ц
Провадження № 2/361/3364/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування витрат,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування витрат.

Позивач зазначав, що 09 лютого 2015 року водій ОСОБА_2, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Скибин Броварського району Київської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння стояв на проїзній частині, на подвійній суцільній лінії дорожньої розмітки, що поділяє протилежні напрямки руху, після чого раптово почав перебігати проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Постановою про закриття кримінального провадження від 26 травня 2015 року, кримінальне провадження № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито - за відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В результаті вищевказаного ДТП, яке спричинило смерть ОСОБА_3, сестрі померлого, позивачу у справі - ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, як власника транспортного засобу марки «ГАЗ 3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована відповідачем відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АІ/4540718.

Розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, внаслідок смерті брата становить 14616 грн., та складається із витрат на поховання.

09 серпня 2016 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до відповідача - ПАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про виплату позивачу страхового відшкодування по понесених витратах на поховання у розмірі 14616 грн.

Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що представник позивача ОСОБА_4 не є потерпілою особою або особою, якій належить право на виплату витрат на поховання, шляхом перерахування суми страхового відшкодування на його особистий рахунок.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму страхового відшкодуванню пов'язаного із витратами на поховання в розмірі 14616 грн. та судові витрати пов'язані з оплатою позивачем правової допомоги в розмірі 4000 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав і просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ПАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_6 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог розмір яких перевищує 7308 грн., посилаючись на ч. 2 ст. 1193 ЦК України, в якій зазначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди,- також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Крім того, згідно із п. 36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Вважає, що померлий ОСОБА_3, який також був учасником дорожнього руху, порушив Правила дорожнього руху, що спричинило дане ДТП і його загибель відбулася по причині власної необережності, а тому ПАТ «СГ «ТАС» повинно відшкодувати позивачу лише половину витрат на поховання, що складає: 14616:2=7308 грн.

Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року водій ОСОБА_2, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Скибин Броварського району Київської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння стояв на проїзній частині, на подвійній суцільній лінії дорожньої розмітки, що поділяє протилежні напрямки руху, після чого раптово почав перебігати проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди, що підтверджується довідкою про причини смерті та свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 330840 від 11 лютого 2016 року (а.с.9,10).

Постановою про закриття кримінального провадження від 26 травня 2015 року, кримінальне провадження № 0000045, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито - за відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.6-8).

В результаті вищевказаного ДТП, яке спричинило смерть ОСОБА_3, сестрі померлого, позивачу у справі - ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди, а саме витратами на поховання її брата, що підтверджується накладною № 37 від 11 лютого 2015 року на суму 16590 грн. та товарним чеком (а.с.18).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2, як власника транспортного засобу марки «ГАЗ 3302-414», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована відповідачем відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АІ/4540718 (а.с.21).

09 серпня 2016 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до відповідача - ПАТ «СГ «ТАС» із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.22) та із заявою про виплату позивачу страхового відшкодування по понесених витратах на поховання у розмірі 14616 грн. (а.с.23).

ПАТ «СГ «ТАС» листом № Г1400/3101 від 27 вересня 2016 відмовило позивачу ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_4 у виплаті страхового відшкодування пов'язаного із витратами на поховання посилаючись на те, що представник позивача ОСОБА_4 не є потерпілою особою або особою, якій належить право на виплату витрат на поховання, шляхом перерахування суми страхового відшкодування на його особистий рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦКУ шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (надалі - ТЗ), механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦКУ особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із п. 22.1. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 27 цього ж Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На підставі викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 14616 грн. страхового відшкодування пов'язаного із витратами на поховання.

Також суд, керуючись ст. 79 ЦПК України, вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті позивачем правової допомоги у розмірі 4000 грн., які підтверджуються договором про надання правової допомоги (а.с.25), актом виконаних робіт (а.с.26), рахунок-фактурою про оплату правової допомоги в сумі 4000 грн. (а.с.27).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід Держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає за можливим стягнути із відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 551,20 грн..

Керуючись ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 1166, 1187, 1193 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 79, 88, 214 - 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», код ЄДРПОУ - 30115243, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, суму в розмірі 14616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. страхового відшкодування, пов'язаного із витратами на поховання.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», код ЄДРПОУ - 30115243, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, судові витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі) грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», код ЄДРПОУ - 30115243, на користь Держави судовий збір в розмірі 551,20 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський