Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 316/1568/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження № 22-ц/778/901/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 27 грудня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 лютого 2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Під час шлюбу за спільні кошти подружжям було придбано магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 Договір купівлі-продажу було укладено 10 листопада 2010 року та посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сірою І.С.

В січні 2015 року відповідач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 липня 2015 року позов ОСОБА_4 було задоволено, визнано право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто по 1/2 частці за кожним.

У 2014 році приміщення спірного магазину було здано в оренду. Зі слів ОСОБА_3 позивачу відомо, що розмір орендної плати становить 9 000 грн. на місяць. Після припинення в серпні 2014 року шлюбних відносин відповідач не бажає ділитися доходами від оренди магазину. З вересня 2014 року по липень 2015 року пройшло 10 місяців, тому розмір отриманої ОСОБА_4 орендної плати за цей час становить 90 000 грн. (9 000 * 10), а частка позивача складає 45 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила суд: визнати орендну плату за магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташований в приміщенні АДРЕСА_1 з вересня 2014 року по липень 2015 року у розмірі 90 000 грн. спільним майном подружжя; стягнути з ОСОБА_4 на її користь 45 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За положеннями ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк (ч.ч. 1, 2 ст. 763 ЦК України).

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (ч.ч. 1, 2 ст. 793 ЦК України).

Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 1 ст. 794 ЦК України).

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 795 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2008 року по 11.03.2015 року (а.с. 4, 8).

10.11.2010р. між ОСОБА_6 (продавець) та позивачем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - магазину промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 який посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сірою І.С., зареєстровано в реєстрі за № 5304 (а.с. 6-7).

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 липня 2015 року було визнано право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на магазин промислових товарів, що розташований за адресою: приміщення АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто по 1/2 частці за кожним (а.с. 9).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено. Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 липня 2015 року залишено без змін (а.с. 58-62).

Як вбачається з відповіді на заяву ОСОБА_3 заступника начальника Енергодарської ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області від 28.07.2015р., ФОП ОСОБА_7, яка згідно податкової інформації на момент розгляду заяви здійснює діяльність у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 вручений 20.07.2015р. запит про надання пояснень та їх документальних підтверджень, що стосуються законності здійснення нею підприємницької діяльності та своєчасності та повноти нарахування та сплати до бюджету відповідних податків і зборів. Станом на 28.07.2015р. в Енергодарській ОДПІ відсутня інформація про наявність з боку ОСОБА_7 порушень, що стосуються питань справляння податків і зборів, а саме, податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску. Станом на 28.07.2015р. підстави для проведення перевірки підприємця відсутні (а.с. 35-36).

У відповіді на запит адвоката Степанової Н.Г. від 21.10.2015р. заступник начальника Енергодарської ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області повідомляє, що при розгляді в межах повноважень заяви ОСОБА_3 щодо законності здійснення діяльності у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що у магазині здійснювала діяльність ФОП ОСОБА_7 Остання під час розгляду заяви договір оренди приміщення не надала. Згідно письмових пояснень, які надані на запит Енергодарської ОДПІ, договір оренди з ОСОБА_3 (тобто, з позивачем) був укладений в усній формі (а.с. 49).

Позивач пояснила, що у письмовій формі договір найму вищевказаного магазину вона не укладала.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що договір оренди спірного магазина в письмовій формі не укладався, доказів, які б свідчили про сплату орендної плати, суду не надано. З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстав для задоволення позову не має.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права у вигляді відхилення клопотань ОСОБА_3 про витребування доказів, а саме, матеріалів перевірки законності здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за зверненням позивача у липні 2015р. з Енергодарської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, про виклик відповідача для дачі особистих пояснень, про допит у якості свідка ФОП ОСОБА_7 перевірені апеляційним судом і не спростовують висновків рішення суду. Так, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ці дані не є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт укладення у письмовій формі договору найму, досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. А нових фактів чи доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: