Справа № 202/4849/16-ц
Провадження № 2/0202/2419/2016
08 грудня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Голін Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації.
В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що згідно договору дарування, посвідченого 21 грудня 2010 року вона є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 (вул. Косіора) в м. Дніпро. ОСОБА_3 23 березня 2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частину зазначеної квартири. 11 листопада 2013 року ОСОБА_3 подарувала свою частку ОСОБА_2 Зараз в квартирі проживає позивач зі своєю малолітньою дитиною. З пропозицією про поділ майна вона неодноразово зверталась до співвласника, однак отримувала відмову. Просила суд припинити право власності ОСОБА_2 на ? частини квартири АДРЕСА_2, визнати за нею право власності на ? частину зазначеної квартири та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_3 в розмірі 111 036 грн.
В судові засідання зявлялись позивач та представник позивача, які підтвердили викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просили суд їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавав, в звязку з чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, чоловік позивача, повідомляв, що на даний час в квартирі проживає тільки їх родина, за комунальні послуги сплачує лише його дружина. Відповідач квартирою не користується та не бере участі в її утриманні та облаштуванні.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_4, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 21 грудня 2010 року.
ОСОБА_2 є власником ? частини квартири АДРЕСА_4, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 11 листопада 2013 року.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно вимог ст.ст. 355, 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до частин 1, 2 статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частики із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсація вартості його частки. Компенсація співвласникові може бут надана лише за його згодою.
Згідно висновку № 2470/2471-14 від 12 грудня 2014 року судової будівельно-технічної експертизи планування приміщень квартири та розташування квартири АДРЕСА_5 на 4-ту поверсі 5-ти поверхового будинку технічно не дозволяє влаштування декількох окремих ізольованих квартир у відповідності до вимог та норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», для яких необхідно передбачити окремий вхід. Визначення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_6 між співвласниками не можливо, оскільки необхідно буде виділити в користування кожному з співвласників житлову кімнату в користування та допоміжні приміщення (коридор, кухня, санвузол), при цьому площі, яка належить на ? частини від загальної площі квартири розміром 10,83 кв.м. недостатньо для можливого порядку користування без значного відступу від ідеальних часток в праві власності. Вартість ? частини від загальної вартості квартири АДРЕСА_5 складає 111 036 грн.
Частиною 1 статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Питання чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, також має робитись у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який спільним майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Позивачем внесено на депозитний рахунок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 111 036 грн, що підтверджується квитанцією від 10 листопада 2016 року.
Отже, оскільки частка власності позивача є значно більшою, а частка відповідача є незначною, виділ в натурі на користь відповідача відокремленої чи ізольованої частки жилого приміщення в спірній квартирі є неможливим, як і неможливо встановити окремий порядок користування жилим приміщенням, позивач має можливість компенсувати вартість частки власності відповідачу, тому позов необхідно задовольнити і припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири № 14 по пр. Петра Калнишевського (вул. Косіора) в м. Дніпро, присудивши з позивача на користь відповідача грошову компенсацію за частку власності в розмірі 111 036 грн.
З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_7 (вул. Косіора) в м. Дніпро.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_7 (вул. Косіора) в м. Дніпро.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості на ? частину квартири АДРЕСА_7 (вул. Косіора) в м. Дніпро в розмірі 111 036 (сто одинадцять тисяч тридцять шість) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 110 (однієї тисячі десять) грн. 36 (тридцять шість) коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда