АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 681/223/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2171/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду зазначала, що від спільного життя із відповідачем має неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не має постійного місця роботи, матеріально не забезпечує дитину, не дає кошти для придбання продуктів харчування, одягу та інших речей, що необхідні дитині. Позивачка вказує, що вона працює не офіційно, однак її доходів не достатньо для нормального забезпечення дитини усім необхідним, тому і просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця.

Заочним рішенням Полонського районного суду від 17 брезня 2016 року позов задоволено. Вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця., починаючи з 04 лютого 2016 року і до досягнення сином повноліття.

Ухвалою Полонського районного суду від 07 липня 2016 року заочне рішення Полонського районного суду від 17 березня 2016 року скасовано.

В серпні 2016 року позивачка подала заяву про збільшення та уточнення позовних вимог і просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), оскільки їй стало відомо про офіційне працевлаштування відповідача на ДП «Торгівельний Маріуполь».

Рішенням Полонського районного суду від 06 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2016 року і до досягнення сином повноліття.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, зазначаючи, що рішення є незаконне, не обґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. Апелянт вказує, що у нього на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та непрацездатна дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та не отримує ніяких видів допомоги, тому розмір стягнутих аліментів повинен бути значно менший. У звязку із чим апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволені позову.

Апелянт до суду не з»явився, направивши заяву щодо розгляду справи у його відсутності та просить апеляційну скаргу задовольнити.

Позивачка також до суду не з»явилася, хоча про день і час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 і дитина знаходиться на утриманні позивачки. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має на утриманні ще одну малолітню дитину, а його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому суд обґрунтовано стягнув із ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону, на які суд посилався при ухваленні рішення.

Положеннями статті 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу.

Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із ч.1 ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. ( ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано наявність інших утриманців відповідача, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже судом при визначенні розміру аліментів враховано наявність на утриманні ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 та враховано ту обставину, що дружина відповідача ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що при стягненні з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини його заробітку(доходу) буде погіршений матеріальний стан його сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 в порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України є недоведений, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції при розгляді справи не було з»ясовано у повному обсязі всю інформацію, не проведено детальний аналіз і оцінку наданих доказів при прийнятті рішення, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже ці доводи є загальними і не конкретизованими, із них не можливо зрозуміти, які обставини, що мають значення для справи не були встановлені судом першої інстанції. Щодо оцінки доказів, то судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України дано оцінку усім доказам, що були надані сторонами та їх представниками і у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для їх переоцінки.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається

Керуючись ст. ст. 307, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Полонського районного суду від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_9

___________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Справа № 22ц/792/2171/16

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 50