У х в а л а

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Гуменюка В.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким визнано незаконним наказ від 5 травня 2015 року 13-3/04/20-Зк про звільнення ОСОБА_4 з роботи з посади члена правління ТАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках». Поновлено ОСОБА_4 на посаді члена правління ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» з 5 травня 2015 року та стягнуто з ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 690 431 грн 50 коп. з 5 травня 2015 року по день ухвалення рішення (без урахування належних податків та відрахувань). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» задоволено. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року скасовано, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 4 грудня 2015 року залишено без змін.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року, в якій просить скасувати судове рішення касаційного суду та залишити в силі рішення апеляційного суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6, 13 квітня, 1 червня, 7 липня та 5 вересня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, яка переглядається, касаційний суд, погодився з висновками суду першої інстанції про правомірне звільнення позивачки на підставі передбаченою пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки позивачка порушила пункти 2.2.2., 2.2.4, 2.2.7 контракту, що призвело до негативних наслідків у вигляді застосування заходів впливу Національного банку України до відповідача.

У той же час у справі, за наслідками розгляду якої постановлена ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільних справах від 7 липня 2016 року надану заявницею для порівняння, суд касаційної інстанції залишаючи рішення попередніх інстанцій без змін вказав, що під час звільнення позивачки була порушена процедура її звільнення як генерального директора підприємства визначена статутом підприємства та частиною 3 статті 40 КЗпП України.

У справі, за наслідками розгляду якої постановлена ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільних справах від 5 вересня 2016 року надану заявницею для порівняння, суд касаційної інстанції залишаючи без змін рішення апеляційного суду, вказав, що у протоколі загальних зборів товариства не зазначено, чим саме обумовлено прийняття власником рішення щодо відкликання позивача з посади директора цього товариства, які умови трудового контракту не були ним виконані, не вказано жодної причини для звільнення, яка б відповідала вимогам трудового законодавства згідно із класифікацією підстав припинення трудового договору в законодавстві про працю, які передбачені статтями 36, 40, 41 КЗпП України, не має жодних мотивованих висновків щодо невиконання позивачем своїх посадових обов'язків або що він здійснював представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства.

Отже, у справах судами встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалою Верховного Суду України від 8 вересня 2016 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року.

Зі змісту ухвали Верховного Суду України від 8 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_4 на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України посилалась на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6, 13 квітня, 1 червня 2016 року.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Таким чином компетентним судом вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави для перегляду судових рішень за пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись статтями 359 та 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Сімоненко В.М.
Лященко Н.П. Гуменюк В.І.