АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/7540/16 Головуючий 1-ї інстанції Чайка І.В.
Справа № 2- 641/5330/16 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : трудове.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Кокоші В.В., Черкасова В.В.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою директора Державного підприємства «Завод «Радіореле» ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод «радіореле», третя особа директор Державного підприємства «Завод «Радіореле» ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до Державного підприємства «Завод «радіореле» (далі Завод) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з вересня 1973 року знаходилась в трудових відносинах з відповідачем. З 2003 року працювала майстром складального цеху.

У травні 2016 року її було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки вона має переважне право на залишення на роботі, як працівник з тривалим безперервним стажем на підприємстві, більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Крім того, вона є інвалідом 3 групи.

Просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 травня 2016 року по 31 жовтня 2016 року в сумі 12 994,44 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував з посиланням на те, що ОСОБА_2 була звільнена на підставі діючого законодавства у зв'язку із скороченням численності працівників на підприємстві.

Директор Державного підприємства «Завод «Радіореле» ОСОБА_1 надав суду письмові заперечення проти позову.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року позов задоволено.

Скасовано наказ Державного підприємства «Завод «Радіореле» №21 від 16 травня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст. 40 КЗпП України та поновлено її на посаді майстра СЦ-1 Державного підприємства «Завод «Радіореле» з 16 травня 2016 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Завод «Радіореле» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 травня 2016 року по 31 жовтня 2016 року в сумі 12 994,44 грн., а також на користь держави судовий збір в сумі 1 102,40 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця в розмірі 2 888,32 грн. допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі директор Державного підприємства «Завод «Радіореле» ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов, суд дійшов до висновку, що при звільненні ОСОБА_2 відповідачем були порушені норми трудового законодавства, оскільки не враховано, що вона має найбільший тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, має вищу спеціальну освіту, не доведений факт невідповідної кваліфікації чи чи продуктивності праці позивача.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

По справі встановлено, що відповідно до копії трудової книжки БТ-ІІ № 7455768 ОСОБА_2 з 03.09.1973 року по 01.08.2003 року працювала на виробничому об єднанні «Радіореле».

09.06.2003 року було створене Державне підприємство «Завод «»Радіореле» (а.с.27-28).

01.08.2003 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу до Державного підприємства «Завод «»Радіореле» по переводу з ДП ХРЗ « Радіореле» на посаду майстра (а.с.4-5).

24.02.2016 року директором Державного підприємства «Завод «»Радіореле» видано наказ № 16 про впорядкування чисельності працівників, у звязку із зростаючою неплатоспроможністю споживачів продукції, а невжиття заходів щодо проведення чисельності працюючих у відповідність до існуючих обсягів виробництва загрожує виникненню негативних наслідків в подальшій господарській діяльності підприємства, відповідно до якого було наказано провести скорочення чисельності і штату працівників (а.с.36-37).

04.03.2016 року наказом № 26 на виконання наказу № 16 від 24.02.2016 року виключена із штатного розпису підприємства зокрема посада майстра складального цеху (СЦ-1) та запропоновано звільнити працівників, які займають вказані посади відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України з урахуванням вимог статей 42, 184, 186-1 КЗпП України. Цим же наказом зобовязано керівників структурних підрозділів подати до відділу кадрів погоджені із вищестоящими керівниками служб доповідні записки щодо персонального списку працівників, яких планується звільнити за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.42-43).

Як вбачається із порівняльної характеристики майстрів виробничих дільниць цеху СЦ- 1 на 01.03.2016 року у вказаному підрозділі працювало 6 майстрів.

Відповідно до доповідної записки начальником цеху СЦ-1 на виконання наказу по підприємству від 24.02.2016 року № 16 наданий персональний список робітників СЦ-1, яких планується звільнити за п.1 ст. 40 КЗпП України. В доповідній зазначена і майстер ОСОБА_2 При цьому з доповідної записки начальника СЦ -1 від 14.03.2016 року вбачається, що ним запропоновано покласти керівництво обєднаними дільницями малих серій на начальника дільниці ОСОБА_3, та розглянути питання про скорочення посади майстра дільниці малих серій, яку займає ОСОБА_2 При оцінці професійних якостей ОСОБА_2 прийнято до уваги, що на її дільниці мало місце допущення браку в березні та жовтні 2015 року, крім того на ОСОБА_2 надходили неодноразові усні та письмові скарги робітників дільниці ( а.с. 46-47).

Згідно зі ст. 49-2 КЗпП України, 16.03.2016 року ОСОБА_2 було повідомлено про її наступне звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП Ураїни та ознайомлено з наявними на підприємстві вакантними посадами та професіями. Від підпису в ознайомленні позивач відмовилася, про що було складено відповідний акт ( а.с. 48-51).

Відповідно до протоколу профспілкової організації Державного підприємства «Завод «Радіореле» № 81 від 16.05.2016 року профспілкова організація підприємства надала адміністрації згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.( а.с. 52-53, 124-128)

Наказом № 21к від 16.05.2016 року Державного підприємства «Завод «Радіореле» ОСОБА_2 була звільнена з посади майстра цеху (СЦ -1) відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 54) .

Згідно із ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 19 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення численності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу в тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Про дотримання цих вимог свідчать накази № 16 від 24.02.2016 року та № 26 від 04.03.2016 року з яких вбачається, що в Державному підприємстві «Завод «Радіореле» проведено аналіз економічних та виробничих можливостей, зроблено висновок про необхідність внесення істотних змін в організацію виробництва та праці, про раціоналізацію робочих місць та проведено обєднання дільниць малих серій.

Внаслідок цих змін прийнято рішення про вивільнення працівників, зокрема, про скорочення штатної чисельності працюючих в Державному підприємстві «Завод «Радіореле».

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності або штату працівників переважне право на залишення на роботі мають працівники та службовці з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці.

Посилання ОСОБА_2 про те, що вона має переважне право на залишення на роботі при вивільненні у звязку із змінами в організації виробництва оскільки має більш високу кваліфікацію, тривалий безперервний стаж роботи, має вищу освіту за спеціальністю є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Вирішуючи питання про скорочення посади майстра дільниці малих серій, яку займає ОСОБА_2 при оцінці професійних якостей ОСОБА_2 прийнято до уваги, що на її дільниці мало місце допущення браку в березні та жовтні 2015 року, крім того на ОСОБА_2 надходили неодноразові усні та письмові скарги робітників дільниці.

Вказана обставина підтверджується застосованими до неї заходами впливу в межах повноважень начальника Цеху СЦ-1: «Указание № 98» від 30.102015 року, яким ОСОБА_2 було попереджено про недопущення нетактовної поведінки, «Указание» № 20 від 22.03.2016 року за допущення браку на дільниці, де працювала ОСОБА_2 , доповідною запискою за серпень 2015 року про позбавлення ОСОБА_2 премії по результатам показників у роботі (а.с.112,116,118).

Як вбачається із порівняльної характеристики майстрів виробничих дільниць цеху СЦ- 1 на 01.03.2016 року у вказаному підрозділі працювало 6 майстрів. Всі вони мають вищу або середню спеціальну освіту, що відповідає посадовій Інструкції майстра виробничої дільниці відповідно якої на посаду майстра призначаються працівники які мають вищу та середню технічну освіту (а.с.141-142).

Стаж роботи на підприємстві з серпня 2003 року (з моменту створення Державного підприємства «Завод «Радіореле») крім ОСОБА_2 мають майстри ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Майстри ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є особами на утриманні яких перебувають батьки та неповнолітня дитина. (а.с.157,168).

Відсутність порушень норм трудового законодавства при звільненні ОСОБА_2 також підтверджується актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю № 20-01-4306/0819 від 07.06.2016 року Головного управління Держпраці у Харківській області за результатами перевірки за зверненням ОСОБА_2 на Урядову лінію від 19.05.2016 року (а.с.56-71).

За таких підстав, відповідачем при звільнення позивачки з роботи виконані всі вимоги, передбачені ч. 1 ст. 42 КЗпП України, тому висновок суду про порушення відповідачем вимог ст.42 КЗпП України є необґрунтованим.

Посилання позивачки на те, що вона неодноразово заохочувалася підприємством правового значення при розгляді даного спору немає, оскільки почесною грамотою від 12.01.2007 року ОСОБА_2 нагороджена за показники в роботі за 2006 рік, тобто пройшло 10 років з моменту нагородження ( а.с. 8).

Наказ № 68к від 16.06.2011 року про заохочення був виданий у звязку із 55-річчям ОСОБА_2 (а.с. 7)

Викладені обставини свідчать про те, що звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40 КЗпП України здійснено відповідачем у відповідності до трудового законодавства, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул.

Керуючись п.1 ст. 40, ст. . 42 КЗпП України, ст .ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу директора Державного підприємства «Завод «Радіореле» ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод «Радіореле», третя особа директор Державного підприємства «Завод «Радіореле» ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: