233 № 233/3283/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю

секретаря судового засідання Кюсєвої Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення боргу до відповідача ОСОБА_3, вказуючи, з урахуванням уточнень позовних вимог, що наприкінці 2015 року він та відповідач уклали між собою договір, згідно якого він передав відповідачу для продажу належний йому автомобіль НОМЕР_1, а також документи на нього. У подальшому відповідач продав вищевказаний автомобіль за 45000 грн., з яких грошові кошти в розмірі 25 000 грн. та 5 000 грн. повернув йому, а 15 000 грн. залишився винен. У підтвердження викладених обставин, а також у зв*язку з його вимогою повернути вказану вище суму грошових коштів, 01 березня 2016 року відповідач власноруч у присутності свідків написав розписку. Однак, до теперішнього часу у порушення умов укладеного договору борг у сумі 15 000 грн. відповідачем не повернутий, неодноразові звернення до боржника з вимогою про повернення боргу в добровільному порядку результатів не дали, відповідач повернути займані кошти відмовляється, про невиконання умов договору свідчить знаходження у позивача станом на теперішній час боргового документу (розписки). Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 15 000 грн., а також згідно вимог діючого законодавства у зв*язку з простроченням виконання грошового зобов*язання 3% річних з простроченої суми у загальному розмірі 339,03 грн. (212,05 грн за період з 01 березня по 07 липня 2016 року + 126,98 грн. за період з 07 липня по 18 жовтня 2016 року), та відшкодувати понесені у зв*язку із зверненням до суду судові витрати у загальному розмірі 5204,80 грн., що складаються з витрат, пов*язаних зі сплатою судового збору в сумі 551,20 грн., а також витрат на правову допомогу в загальному розмірі 4653,60 грн.

Позивач, його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з урахуванням уточнень позовних вимог від 18 жовтня 2016 року, при цьому позивач пояснив, що ними з відповідачем було обговорено та узгоджено всі питання, відповідача влаштовувало те, що йому був переданий вказаний вище транспортний засіб за технічним паспортом, ніяких заперечень у відповідача на той час, в тому числі щодо вартості автомобіля, не виникало. Цей автомобіль він також купував за техпаспортом не у власниці безпосередньо, а в іншої особи по оголошенню в інтернеті. Відповідач вчиняв дії щодо погашення боргу, так, про купівлі-продаж автомобіля вони домовились у листопаді 2015 року та спочатку ОСОБА_3 віддав йому 21 000 грн., 17 листопала 2015 року 500 грн., 04 грудня 2015 року 1500 грн., 30 грудня 2015 року 2000 грн., 01 березня 2016 року відповідачем була написана розписка про борг у сумі 20 000 грн. та після цього 27 квітня 2016 року він ще повернув йому 4000 грн. та 23 травня 2016 року 1000 грн. Однак, у подальшому відповідач відмовився повертати борг, пояснюючи це тим, що він обміняв вище вказаний автомобіль на інший, а його покупці повели себе нечесно та не віддали за нього гроші, тому, оскільки коштів в нього немає, він повертати борг не буде. Просив задовольнити позовні вимоги, оскільки борг дотепер йому не повернутий в повному обсязі.

Відповідач, його представник в судовому засіданні визнали факт придбання транспортного засобу у позивача по справі за техпаспортом та факт написання розписки від 01 березня 2016 року, з датами та сумами повернення частин боргу, названими позивачем, згодні, розписка була написана відповідачем добровільно, вартість автомобіля його влаштовувала. Однак, будучи обізнаними про те, що транспортний засіб відповідач придбав за техпаспортом, вони вважали, що позивач у подальшому видать довіреність на ім*я відповідача ОСОБА_3 Оскільки він цього не зробив, а в них особисто не було коштів на оформлення документів, то вони передали автомобіль «Опель» покупцю - ОСОБА_5 з обміном на ВАЗ 2108 з доплатою, якому видала довіреність особисто власниця та який продав автомобіль «Опель» іншій особі, не віддавши їм грошей. Таким чином, вони залишилися без машини та без грошей. З цих підстав вважають, що позивач не набув право вимоги за цим позовом, оскільки транспортний засіб по документам належав іншій особі. З приводу дій покупця автомобіля ОСОБА_5 відповідач 23 червня 2016 року звертався з заявою до органів поліції, офіційних документів про що не має. Враховуючи викладене, просили у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6 розписки від 01 березня 2016 року (а.с. 8, 96), оригінал якої долучено до матеріалів справи предстаником позивача та досліджено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3, проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_1, купив автомобіль Опель Омега А 1988 у ОСОБА_1, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2; продав Опель Омега А 1988 за суму 45 000 (сорок п*ять тисяч) грн., 25 000 грн. віддав, 20 000 грн. залишився винен. Зміст розписки засвідчили підписами ОСОБА_7, ОСОБА_8 Розписку прийняв 01 березня 2016 року ОСОБА_1 (а.с. 8, 96).

Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру № 1442 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 3360 від 27 жовтня 2016 року (а.с. 57), транспортний засіб марки Opel, модель Omega, кузов № НОМЕР_2, синього кольору, р/н НОМЕР_3, станом на 01 березня 2016 року належав ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та був перереєстрований на нового власника 05 липня 2016 року в Центрі №1443 (м. Краматорськ).

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру № 1443 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 31/5-1443-2057 від 01 листопада 2016 року (а.с. 66), транспортний засіб марки Opel, модель Omega, кузов № НОМЕР_2, синього кольору, р/н НОМЕР_3, станом на 01 березня 2016 року належав ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, 05 липня 2016 року за договором купівлі-продажу був перереєстрований на ім*я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, з видачею номерних знаків АН3286ІТ; 21 вересня 2016 року даний автомобіль згідно договору купівлі-продажу був перереєстрований Центром №1443 на ім*я ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, за якою значиться станом на 31 жовтня 2016 року.

З копій документів, що стали підставою для реєстрації автомобілю (а.с. 85-94), вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від імені власника ОСОБА_9 з покупцем ОСОБА_12 був укладений представником ОСОБА_5 (а.с. 88-89).

ОСОБА_6 про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 30814743 від 15 березня 2016 року (а.с. 34) 15 березня 2016 року ОСОБА_9 видано нотаріально посвідчену довіреність на ім*я представника ОСОБА_5 з правом експлуатації, здачі в оренду, продажу, обміну транспортного засобу - автомобіля легкового, серійний номер № W0L000017J1154653, марки Opel, модель Omega ЗНГ, 1988 року випуску, синього кольору, р/н НОМЕР_3.

ОСОБА_6 ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України обумовлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення Договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей.

У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

На підтвердження укладення договору позики та прийняття кожною зі сторін відповідних зобов*язань відповідачем ОСОБА_3 01 березня 2016 року власноручно складена розписка, відповідно до якої, він, в присутності свідків, придбавши у ОСОБА_1 автомобіль Opel Omega А 1988, продав його за 45 000 грн., віддав ОСОБА_1 25 000 грн та 20 000 грн залишився винен (а.с. 96).

Виходячи зі змісту даної розписки від 01 березня 2016 року, котра була предметом дослідження в судовому засіданні, суд приходить до обґрунтованого висновку, що згідно досягнутої між сторонами згоди розписка свідчить про укладення договору позики між сторонами відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України та підтверджує виникнення у відповідача зобов*язання з повернення боргу саме перед позивачем по справі. З цих підстав суд не бере до уваги доводи сторони відповідача щодо відсутності у позивача ОСОБА_1 правових підстав на пред*явлення даного позову. Правовідносини, які виникли між сторонами щодо купівлі-продажу автомобіля, відповідачем не оскаржувалися, останній, вказуючи, що на його думку позивач ввів його в оману при відчудженні автомобіля, не надав в судовому засіданні доказів звернення в період часу з 01 березня 2016 року до теперішнього часу до правоохоронних органів з заявою на будь-які неправомірні дії відносно нього з боку позивача.

Крім того, суд враховує той факт, що як до написання боргового документу, так і після відповідач вчиняв безумовні дії, спрямовані на виконання зобов*язання з повернення грошових коштів на користь позивача, що свідчить про визнання ним свого боргу. Дійсність розписки від 01 березня 2016 року відповідачем не оспорювалася. Знаходження у кредитора оригіналу розписки свідчить про наявність невиконаного в повному обсязі зобов*язання.

В силу вимог ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Зобов*язання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК).

У спірному правочині між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 винятки з вказаних вище правил не встановлювались. Оскільки строк повернення грошових коштів розпискою від 01 березня 2016 року не визначено, відповідач ОСОБА_3 мав за обов*язок повернути борг протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позивачем вимоги про це, що виконано ним в даному випадку не було.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ОСОБА_6 з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачем ОСОБА_3 та його представником в судовому засіданні визнано як факт придбання транспортного засобу Opel, модель Omega, р/н НОМЕР_3, 1988 року випуску, синього кольору, у позивача по справі, за 45 000 грн., так і також факти написання розписки від 01 березня 2016 року та не погашення боргу в повному обсязі, з якого у теперішній час не повернуто 15 000 грн.

У відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Тому, вирішуючи спір між сторонами у межах заявлених позовних вимог, з урахуванням уточнень позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргуза розпискою від 01 березня 2016 року з врахуванням внесених у рахунок погашення боргу після написання боргового документу сум, а також 3% річних з простроченої суми за 232 дні прострочення у загальному розмірі 339,03 грн. з розрахунку 365 днів на рік.

Дійшовши висновку про наявність правових підстав до задоволення позову ОСОБА_1, суд зазначає, що оскільки сторони зобов'язання в силу вимог діючого законодавства завжди є чітко визначеними, порушником зобов*язання завжди є одна з його сторін, що і мало місце у даному випадку. Будь-яка третя особа (яка не є учасником зобов'язання) може бути його порушником лише у випадку, коли на неї покладено виконання зобов'язання в цілому або в частині (ст. 618 ЦК України), що у спірних правовідносинах не мало місця, тому не можуть бути взяті до уваги судом доводи сторони відповідача про порушення перед ним своїх зобов*язань покупцем транспортного засобу ОСОБА_13 Відповідач ОСОБА_3 не позбавлений права за наявності такої необхідності звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів з позовом на загальних підставах.

ОСОБА_6 ст.88 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (а.с. 1) та витрати на правову допомогу адвоката, допущеного до участі в судовому розгляді як особу, що надає правову допомогу за ухвалою суду від 18 жовтня 2016 року, в розмірі 4653,60 грн. (1653,60 грн. + 3000 грн.) (а.с. 12-13, 46).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 суму боргу за розспикою від 01 березня 2016 року у розмірі 15 000 гривень, 3 % річних з простроченої суми у розмірі 339 гривень 03 копійки, а всього 15 339 (п*ятнадцять тисяч триста тридцять дев*ять) гривень 03 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 витрати, пов*язані із сплатою судового збору, у розмірі 551 (п*ятсот п*ятдесят одна) гривня 20 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 4653 (чотири тисячі шістсот п*ятдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 грудня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлений 19 грудня 2016 року.

Суддя