Справа № 352/1159/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2325/2016
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Шемрай Н.Б.

сторін: представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних аліментів, за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду від 18 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

15.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_6 12 лютого 2010 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тисменицького районного суду від 09 жовтня 2014 року шлюб між нимирозірвано, дочку залишено проживати з матірю. Рішенням Тисменицького районного суду від 30 жовтня 2014 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. На момент ухвалення рішення суду позивач був працевлаштований дільничим інпектором у Тисменицькому РВ УМВС. Станом на 07 листопада 2015 року він був призначений у Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області. З лютого 2016 року по даний час він не працює, зареєстрований у центрі зайнятості. У нього змінився матеріальний та сімейний стан. Від шлюбу з ОСОБА_8 у нього народилася дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина перебуває у декретній відпустці до догляду за дитиною. Відповідач ОСОБА_4 на даний час перебуває у шлюбі, вийшла на роботу, що покращило її матеріальне становище.

Просив задовольнити позов, ухвалити рішення, яким призначити аліменти на користь відповідача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тисменицького районного суду від 18.10.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітньої дитини, дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що не погоджується із рішенням суду в частині збільшення розміру аліментів до 800 грн., оскільки жодна із сторін вимоги про збільшення розміру аліментів не заявляла. Суд, ухвалюючи рішення, вийшов за межі позовних вимог, що є неприпустимо.

При призначенні розміру аліментів в сумі 800 грн. суд послався виключно на заперечення відповідача. Отже, справа розглянута однобічно. Поза увагою суду залишились його підтверджені документально посилання на погіршення матеріального стану та те, що у нього на утриманні є друга малолітня дитина та дружина.

Крім того, стягнення 800 грн. аліментів ставить позивача у важке матеріальне становище і він не має змоги на даний час сплачувати таку суму, про що неодноразово наголошував у ході судових засідань.

Просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі 500 грн., в решті рішення суду залишити без зміни.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказала, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки позивач вводить суд в оману. Їй вдалося зясувати, що ОСОБА_2 має велику зарплату в розмірі близько 8 000 10 000 грн. Однак, на даний час є необхідність узаконення його праці у роботодавця, тому позивач вважає за необхідне спершу зменшити розмір стягуваних аліментів, а вже потім офіційно працевлаштовуватись.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно з рішення суду виключив можливість стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків. Стає незрозумілим, чому ж ОСОБА_2, не маючи доходу на даний час та фактично сплачуючи аліменти в розмірі 436 грн., бажає встановити їх розмір в більшій сумі, що не є логічним. Суд в рішенні не навів достатніх та законних мотивів того, чому він частково задовольнив позов.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2014 року судом присуджено стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, але не менше на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання до ВДВС Тисменицького РУЮ.

Крім неповнолітньої дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні у позивача перебуває малолітня дочка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 від другого шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-НМ № 291257 від 28.07.2015 року(а.с.8).

Рішенням Тисменицького районного Івано-Франківської області від 30.10.2014 року постановлено стягувати з позивач аліменти в частці від його доходу. Із мотивувальної частини рішення вбачається, що суд, вирішуючи про стягнення аліментів саме в частці від заробітку виходив з того, що відповідач має постійне місце праці, працює дільничним інспектором у Тисменицькому РВ УМВС, а тому отримує стабільні доходи.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3ст.181СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідност. 183 СК України аліменти, які стягуються з відповідача на дитину, повинні бути визначені у частковому відношенні від заробітку (доходу).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, що фактично є зміною розміру, ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Враховуючи інтереси дитини, мінливість матеріального стану платника аліментів, суд правильно дійшов висновку, що вимога позову про призначення аліментів у твердій грошовій сумі підлягає до задоволення.

Як розяснив Верховний Суд України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вирішуючи питання визначення суми аліментів, суд врахував положення ст. ст. 182, 184 СК України та письмові заперечення відповідача і правильно вирішив, що стягнення із позивача аліментів в користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 саме в розмірі 800 гривень щомісячно є достатнім для забезпечення дитині умов для її фізичного, духовного та культурного розвитку та не нашкодить інтересам самої дитини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

При цьому відповідно до п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, колегія суддів приходить до висновку про правильність висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі

переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для

зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 18 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: М.Д. Горейко

ОСОБА_13