Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретаря судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и л а :

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» доводить про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та, вважає, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо строку позовної давності ґрунтується на припущеннях, адже судом не було досліджено строку дії картки.

Покликаючись на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6-116цс13; від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, вказує, що відповідно до п.п. 3.1.1; 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, строк дії картки /місяць і рік/ указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Доводить, що оскільки термін дії картки встановлено до вересня 2015 року, то строк позовної давності спливає у вересні 2018 року, з позовом банк звернувся у серпні 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

________________________________________________________________________________________________

Справа № 563/912/16-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/1838/2016 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно ст.309 ч.1 п.3,4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дата останнього платежу за договором є 07.03.2013 року, позовна давність встановлена законодавством тривалістю в 3 роки, позивач пропустив строк звернення до суду з заявою про стягнення з відповідача заборгованості, оскільки повинен був звернутись до суду не пізніше 07 березня 2016 року.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції колегія не може.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 17.04.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 1 100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на виконання зобов'язань перед банком, підписавши заяву та Умови і правила надання банківських послуг.

Однак договірних зобов'язань відповідач не дотримався, внаслідок чого станом на 30.06.2016 року виникла заборгованість в сумі16 639 грн. 20 коп. Дата останнього платежу за кредитом 07.03.2013 року.

Згідно з ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов»язки відповідно до договору.

Представником позивача на підтвердження доводів позовної заяви та апеляційної скарги в судове засідання апеляційного суду було надано довідку про те, що картка № 021661, що видана за кредитним договором має термін дії до вересня 2015 року.

Банк звернувся з позовом 01.08.2016 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна даність-це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 зазначено, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності /ст.257 ЦК України/ щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки /ст.261 ЦК України/, а не закінченням строку дії договору.

Відмовляючи в позові банку, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що банк пропустив строк звернення до суду /ст.257 ЦК України/ з позовом, оскільки строк дії картки закінчувався у вересні 2015 року, а з позовом банк звернувся у серпні 2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов»язань, передбаченими договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов»язаний заплатить банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Судом також встановлено, що відповідач неналежним чином виконував умови договору щодо повернення кредиту. Станом на 30.06.2016 року має заборгованість у загальному розмірі 16639,20 гривень, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 624,09 гривень; - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11396,58 гривень; - заборгованості за пенею у розмірі 3350, 00 гривень; заборгованість за штрафами відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 гривень /фіксованої частини/ та у розмірі 768,53 гривень /процентної складової/.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання /ч.2 ст. 549 ЦК України/. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання /ч.3 ст. 549 ЦК України/.

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищезазначене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно- правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-2003цс15.

На вимогу апеляційного суду, з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, представник позивача надав до суду розрахунок заборгованості пені за один рік до дати звернення до суду, що становить 1300 гривень.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що судове рішення, відповідно до вимог ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, позов підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за кредитом в розмірі 624,09 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 11 396 гривень 58 копійок , заборгованість по пені в розмірі 1300,00 гривень. В решті позову необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат провести відповідно до ст.88 ЦПК України. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 гривень за подання позову, відповідно до квитанції банку та 1212 гривень 64 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 22 серпня 2016 року -скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.04.2012 року станом на 30.06.2016 року, яка складає 13320,67 гривень відповідно до складових: заборгованість за кредитом 624,09 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 11396,58 гривень; заборгованість по пені та комісії 1300,00 гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1378,00 гривень судового збору за подання позову та 1212, 64 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: С.О. Гордійчук

ОСОБА_3