Справа № 191/2429/16-ц
Провадження № 2/191/788/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Г.В.

при секретарі - Сірченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Креді Агріколь банк» про визнання права власності на грошові внески в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним та переведення прав вкладника по договору від 15.07.2002р. укладеного з ПАТ «Креді Агріколь банк», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 15.07.2002р. у Синельниківському відділенні АО «Індустріально-експортний банк» (ПАТ «Креді Агріколь банк») уклав договір банківського вкладу фізичної особи на користь третьої особи, його рідного брата ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який потребував матеріальної допомоги для лікування та медичного обстеження. Розмір внесених грошових коштів до банківської установи складав 98900, 00 грн. Однак ОСОБА_3 грошовий вклад не використав на свою користь, та ІНФОРМАЦІЯ_3. помер. В зв'язку з обставинами, що склалися, та неможливістю вирішити даний спір в позасудовому порядку, позивач як первісний вкладник, просив на задовольнити позов в повному обсязі.

В ході розгляду справи, позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд:

- визнати недійсним договір №242/2002 на відкриття та обслуговування «Поточного рахунку в національній валюті» від 15.07.2002р., укладений між АО «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_3 та всі наступні договори, щодо пролонгації укладеного договору банківського вкладу фізичної особи;

- визнати первісним вкладником ОСОБА_1 та стягнути з ПАТ «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором.

До розгляду справи по суті, позивач знову уточнив свої позовні вимоги та просив суд:

- визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2., в порядку спадкування за законом право власності на грошові внески, що знаходяться в ПАТ «Креді Агріколь банк» після смерті померлого брата ОСОБА_3.

Представник позивача до початку судового засідання надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги, з урахуванням останньої редакції уточнень позовної заяви підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача до розгляду справи надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Окрім того надав суду письмові заперечення на позов в яких просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 24.07.1954р., позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками в свідоцтві вказані «ОСОБА_4» і «ОСОБА_5» (а.с. 4).

Згідно актового запису про народження №42 від 15.10.1947 р., ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1., батьками вказані «ОСОБА_4» і «ОСОБА_5» (а.с. 37).

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 являється рідним братом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н.

15.07.2002р. укладено договір 242/2002 на відкриття та обслуговування «Поточного рахунку в національній валюті» між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_3. Відповідно до предмету договору банк відкриває поточний рахунок у національній валюті на ім'я вкладника (а.с. 20-21).

Публічне Акціонерне Товариство «Креді Агріколь Банк» є правонаступником прав та обов'язків Акціонерного Товариства «Індустріально-експортний банк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 20.01.2011р. змінено найменування Позивача, про що зазначено у п.1.2. Статуту ПАТ "Креді Агріколь Банк», який додається до позовної заяви (а.с. 49-52).

21.03.2011 року проведено державну реєстрацію вказаних змін, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 48).

Для розпорядження рахунком, відкритим на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_1 отримав довіреність, видану 15.07.2002р (а.с. 8).

Виходячи з наданих доказів, судом також встановлено, що цільове направлення грошових коштів була допомога рідному брату позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який потребував матеріальної допомоги для лікування та медичного обстеження.

Згідно відповіді на запит від КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_3, 1947р.н., АДРЕСА_1 знаходився на лікування в КЗ «ДКПЛ»ДОР» з 20.11.1973р. по 25.12.1973р. та з 09.05.2002р. по 10.07.2002р. з діагнозом - тяжкий депресивний епізод з психотичними симптомами (а.с. 54).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_3, він помер ІНФОРМАЦІЯ_3., актовий запис №37, видано Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06.10.2016р. (а.с. 62).

Як слідує з довідки за підписом голови квартального комітету №12 від 19.05.2016р., позивач ОСОБА_1 здійснював догляд за братом ОСОБА_3, а також здійснив його поховання за власні кошти (а.с. 27).

Згідно відповіді на запит Перша синельниківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області повідомила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. не відкривалась (а.с. 72).

Судом також оглянуто Договір №12//7 банківського вкладу фізичної особи «Строковий» від 11.01.2010р., що укладений між ПАТ «Індекс-банк» (печать на договорі АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступник ПАТ «Креді Агріколь банк») та ОСОБА_3, відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику вкладний рахунок, а вкладник вносить на нього грошові кошти у готівковій або безготівковій формі в сумі 98900,00 гривень. Договір підписаний з обох сторін, в тому числі з боку померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3 (а.с. 8).

Суд критично оцінює наданий доказ, оскільки відповідно до положень ст.ст. 215 ч. 2 ЦК України, правочин є нікчемним, так як підписаний стороною по договору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. до моменту його укладення - 11.01.2010р. Відповідно до закону, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Суд враховує те, що статтями 5 та 10 ЦПК України закріплені принципи рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та здійснення судочинства на засадах змагальності. Аналогічні положення про принцип рівності закріплені в статті 129 Конституції України. Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень, звільнення суду від обов'язку збирання доказів.

Принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав, тобто обумовлює мотивацію поведінки сторін під час розгляду справи. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України сторони та інші особи учасники процесу обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами - це і є проявом змагальності та диспозитивності сторін. Оскільки суд зобов'язаний попередити про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, ризик настання цих наслідків покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 10 ЦПК України, закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, в тому числі й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК), крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 ст.11 ЦПК України: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що сторони обґрунтували свої вимоги належними та допустимими доказами.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В ч.5 цієї ж статті зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач постійно проживав разом з братом спадкодавцем на час відкриття спадщини, отже він є таким, що прийняв спадщину. В ході розгляду справи судом встановлено, що права, які належали померлому ОСОБА_3 за Договором №242/2002 на відкриття та обслуговування «Поточного рахунку в національній валюті» від 15.07.2002р. входять до складу спадщини. Отже, позивач, як спадкоємець, має право на отримання всіх грошових внесків померлого. За наявних в справі доказів та обставин, що склалися, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за ним право власності на грошові внески померлого ОСОБА_3 в ПАТ «Креді Агріколь банк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ст.10, ст.57, ст.11, ст. 79, ст. 88, ст.214, ст.215, ст. 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Креді Агріколь банк» про визнання права власності на грошові внески в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом право власності на грошові внески, що знаходяться в Публічному акціонерному товаристві «Креді Агріколь банк» після смерті брата - ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Г. В. Бондаренко