Провадження № 2/344/5272/16
У Х В А Л А

30 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

30.11.2016 року Позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт: на квартиру АДРЕСА_1; на земельну №281 в садівничому товаристі «За мир» ( м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи, 126), на гараж №131 в гаражно-будівельному кооперативі №8 ( м. Івано-Франківськ, вул. Надрічна, 48), які зареєстровані за померлим спадкодавцем ОСОБА_3.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частина 3 статті 151 ЦПК України).

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Так, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим

особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову Суд розуміє вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та вимоги чинного законодавства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

Як вбачається зі змісту позовних вимог, Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 18 квітня 2003 року на 1/4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2; 1/4 гаража №131 ГБК №8; 1/4 дачної земельної ділянки в садівничому товаристві « За мир» .

В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт: на квартиру АДРЕСА_1; на земельну №281 в садівничому товаристі «За мир» ( м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи, 126), на гараж №131 в гаражно-будівельному кооперативі №8 ( м. Івано-Франківськ, вул. Надрічна, 48), які зареєстровані за померлим спадкодавцем ОСОБА_3.

Підставами необхідності вжиття заходів забезпечення позову Позивачем зазначено існування небезпеки порушення його прав, як спадкоємця , а також на думку Позивача не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконанням рішення суду в подальшому.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову заявником не наведено, як і не надано, обґрунтованих та обєктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1; на земельну №281 в садівничому товаристі «За мир» ( м. Івано-Франківськ, вул. Мазепи, 126), на гараж №131 в гаражно-будівельному кооперативі №8 ( м. Івано-Франківськ, вул. Надрічна, 48), які зареєстровані за померлим спадкодавцем ОСОБА_3, як і не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що предметом позовних вимог в даній цивільній справі є вимоги Позивача про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4частину спірного майна, а не на все майно.

Відтак, накладення арешту на все спірне майно ( як цк заявлено в заяві про забезпечення позову) може призвести до порушення права інших осіб на реалізацію правомочностей власності.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі від 12 липня 2011 року, «Рішеннями Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року № 12-рп/2010, від 8 липня 2010 року № 18-рп/2010 дано офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 частини 1 статті 293 ЦПК України. Відповідно до розяснень, наданих Конституційним Судом України, положення вказаних пунктів ЦПК України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і про відмову в забезпеченні позову та скасуванні забезпечення позову; як про розяснення рішення, так і про відмову в розясненні рішення; як про видачу дубліката виконавчого листа, так і про відмову в його видачі. До прийняття відповідної постанови пленуму ВССУ інформуємо про необхідність обовязкового виконання рішень Конституційного Суду України (стаття 69 Закону України «Про Конституційний Суд України»)».

Зважаючи на вищевикладене, керуючись статтями 151-153 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Домбровська Г.В.