УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_19 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 рокуОСОБА_19 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка подала ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву до Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні та до Міністерства закордонних справ України, в якій, на його думку, виражена неповага до його честі, гідності та ділової репутації. Позивач послався на те, що в даній заяві відповідачка зазначала негативну та недостовірну інформацію щодо нього, заява містить наклеп, оскільки ОСОБА_3 вказала, що саме внаслідок «злочинної домовленості» між ним (позивачем) та співробітниками Хмельницького відділу міліції Малиновського районного відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області було сформовано кримінальну справу щодо її чоловіка та звинувачує його в підміні пояснень сусіда ОСОБА_4, крім того безпідставно звинувачувала його в організації викрадення її чоловіка з м. Харкова працівниками Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України в Одеській області, зневажливо називаючи його «хозяином фирмы «Тунси». Позивач зазначав, що відомості викладені в заяві відповідачки є неправдиві, оскільки ті події, що дійсно відбувались, були перекручені заявником та доповнені неіснуючими фактами. Своїми протиправними діями відповідачка спричинила йому моральну шкоду, обмовивши його у скоєнні злочинів, змусила виправдовуватися перед Посольством Сирійської Арабської Республіки в Україні, Міністерством закордонних справ України та доводити, що він і надалі має право носити статус почесного консула, а також вважав, що оприлюднення недостовірної інформації відповідачем, негативно вплинуло на його авторитет та престиж в Україні. Позивач вважав, що направляючи свою заяву до Посольства Сирії в Україні та Міністерства закордонних справ України, відповідачка мала умисел підірвати його авторитет та дискредитувати, як почесного консула та намагалася позбавити його цього статусу. Просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену ОСОБА_3 в поданій нею ІНФОРМАЦІЯ_2 заяві до Міністерства закордонних справ України та до Посольства Сирійської Арабської Республіки в України; зобов'язати ОСОБА_3 не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати поширену нею в даній заяві інформацію, наступного змісту: «Мною, ОСОБА_3 в своїй заяві від ІНФОРМАЦІЯ_2, направленої до Міністерства закордонних справ України та до Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні, вказана інформація щодо причетності ОСОБА_19 до злочинної діяльності. Повідомляю, що зазначена інформація є недостовірною»; стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати поширену нею в заяві від ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію в той саме спосіб, в якій вона була поширена, а саме: шляхом направлення до Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні листа наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_2 мною, ОСОБА_3, у своїй заяві від ІНФОРМАЦІЯ_2, направленій до Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні, була вказана інформація щодо причетності ОСОБА_19 до злочинної діяльності. Повідомляю, що зазначена інформація є недостовірною». Стягнуто моральну шкоду у розмірі 100 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_19 інформацію, поширену ОСОБА_3 у поданій нею в заяві від ІНФОРМАЦІЯ_2 до Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні та Міністерства закордонних справ України. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзіОСОБА_3,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що відповідачка подала заяву від ІНФОРМАЦІЯ_2 до Міністерства закордонних справ України і до Посольства Сирійської Арабської Республіки в України, в якій зазначала, що її звернення полягає в обставинах, які склалися навколо її сім'ї, як результат злочинної змови громадян Сирії, які направлені ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_1, та правоохоронних органів, а саме: «За змовою ТОВ «Тунсі інвестментс» із слідчим Хмельницького ВМ м. Одеси ОСОБА_6 24.07.2012 р. довільно вибрав адресу місця пригоди АДРЕСА_1, використовуючи підроблені накладні на суму 933 104 грн, підмінив пояснення сусіда ОСОБА_4 ОСОБА_7 за допомогою о/у УГСБЕП ГУ МВС в Одеській обл., була сформована кримінальна справа № 3 (ст. 190 ч. 4) у відношенні ОСОБА_4, мого чоловіка. ОСОБА_4 про кримінальну справу не повідомили. Згідно заяви і пояснення від 23.07.2012 р. бухгалтера/директора ТОВ «Тунсі інвестментс» ОСОБА_8, ОСОБА_4 отримав у нього товар, знаходячись на території складу по АДРЕСА_1, по накладним в п'яти епізодах, а потім сховався від керівництва ТОВ. Керівництвом ТОВ «Тунсі інвестментс» являються ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_8 У той час адреса ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 завжди доступна для переписки, ніякої кореспонденції від ТОВ «Тунсі» не надходило. …… Злочинному формуванні кримінальної справи передувало вимагання грошей з погрозами «разобраться по-плохому», скоєне 14.07.12 р. співробітниками ТОВ «Тунсі» ОСОБА_9 та 7-ма невідомими особами в магазині на БЦ «Барабашово» в м. Харкові /фото прик./. 06.09.12 р. ранком на БЦ «Барабашово» в м. Харкові. 06.09.12 р. ОСОБА_4 був побитий о/у ОГСБЕП Одеської обл. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 /фото прик./, потім був викрадений із м. Харкова співробітниками ТОВ ОСОБА_12, ОСОБА_22 і ін. з метою попереднього вивезення у м. Одесу до ОСОБА_20 «хозяина фирмы «Тунси». ………. 07.09.12 р. після нічних пошуків чоловіка по Одесі, я знайшла його в СВ ОМУ побитим, голодним, втомленим, наляканим, без телефону та документів. Слідчий ОСОБА_24, увійшовши у змову з ТОВ, примушував ОСОБА_4 дзвонити його племіннику ОСОБА_25 в м. Харків зі стороннього телефону для видачі товару працівникам ТОВ. Шантажували і мене. Будучи психологічно роздавленим, втомленим, реально боячись за своє життя, майбутнє моєї доньки, щоб не сидіти у в'язниці, ОСОБА_4 дав розпорядження племіннику відкрити склад в м. Харкові для працівників ТОВ. При цьому племінник чув в телефоні чоловічі голосні викрики: «говори по-русски». На складі вилучали товар ОСОБА_14, ОСОБА_26 і ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17. ОСОБА_25 дзвонив декілька разів ОСОБА_12 і погрожував, у разі відмови, посадити ОСОБА_4 до в'язниці. ОСОБА_8 та ОСОБА_9, знаходячись в каб. 12 СВ ОМУ слідчого ОСОБА_24, а також в присутності мене видали розписку про отримання товару на 1 млн. грн. Таким чином, було скоєне завчасно сплановане викрадення ОСОБА_4 і майна в м. Харкові гр. Сирії, направлених ОСОБА_20. ОСОБА_4 був вибраний запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. 08.09.12 р. я і ОСОБА_4 повернулися із СВ ОМУ додому. 18.10.12 р. кримінальна справа у відношенні ОСОБА_4 була припинена по ст. 6 п. 2 і перекваліфіковано в фактове. Який товар і від кого хотіли ще отримати гр. Сирії? ТОВ «Тунсі інвестментс» продовжує функціонувати в сел. Авангард Овідіопольського р-ну Одеської обл., ховаючись від ДПС м. Одеси. З огляду на вищевикладене, прошу Вас прийняти заходи по захисту моєї сім`ї від свавілля гр. Сирії. Додат. на 12 стр. і 16 фото».

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 р. № 1 звернуто увагу на те, що у позовах про захист честі і гідності особи, що подаються у зв'язку з поширенням недостовірної інформації про особу юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальнообов'язкових правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і які на думку позивача,порушує його права на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до змісту ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачка, звертаючись із заявою від ІНФОРМАЦІЯ_2 до Міністерства закордонних справ України та до Посольства Сирійської Арабської Республіки в України, мала умисел підірвати авторитет та дискредитувати позивача. Відповідачка зверталася з вказаними висловленнями і до правоохоронних органів, а саме до прокуратури Малиновського району м. Одеси, до начальника Малиновського РО м. Одеси, що підтверджується матеріалами справи, тому їй відомий порядок звернення з вказаними заявами.

Апеляційний суд, перевіривши всі обставини у справі, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення та додаткове рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року та додаткове рішення апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Дем'яносов М.В. Леванчук А.О.