Справа № 465/404/16 Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В.
Провадження № 22-ц/783/5594/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, про зменшення розміру аліментів, що сплачуються ним на підставі рішення №2-5154/07 Франківського районного суду від 12.12.2007 року, на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6, з 1/4 до 1/8 частини його заробітку щомісячно.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на підставі рішення №2-5154/07 Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2007р. у справі за позовом ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/7 частини з усіх видів доходу ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що позивач працює старшим фахівцем з сервісної підтримки користувачів ПП «ОККО - нафтопродукт» та його заробітна плата за даними ДФС у Франківському районі м. Львова в підсумку за третій квартал 2015 року 19 877,76 грн., четвертий квартал 2015 року - 21 255,57 грн. Згідно з довідкою від 20.04.2016 року № 326, виданою ПП «ОККО-нафтопродукт», загальна сума доходу позивача за шість місяців з 01.10.2015 року до 31.03.2016 становить 37 095,97 грн. Крім цього, офіційний дохід позивача також складає пенсія в розмірі 1 611,00 грн. щомісячно, на яку не здійснюється стягнення аліментів. Також зазначає, що ОСОБА_2 було приховано і страхову виплату в розмірі 1 978,70 грн., як дохід для врахування при сплаті аліментів, однак судом дані обставини не взяті до уваги. Апелянт зазначає, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов»язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Апелянт зазначає, що сама виховує сина, який з кожним роком потребує здійснення додаткових витрат на виховання, позивач ніякої участі у вихованні дитини не приймає, а наявність у нього дитини в іншому шлюбі не звільняє його від виконання своїх батьківських обов»язків. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача є на утриманні новонароджена дитина від другого шлюбу, дружина, яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також врахував погіршення стану здоровя позивача, якому встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання (хворіє бронхіальною астмою), а тому вважав за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/7 частин з усіх видів його доходів.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ОСОБА_8 України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов»язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них.

Згідно з роз»ясненнями п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

Позовні вимоги про зменшення розміру аліментів позивач мотивував тим, що у нього змінився сімейний стан, він створив нову сім»ю і у нього народилася донька, яка проживає разом з ним і яку він утримує, крім цього, він утримує дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, погіршенням стану здоров»я, встановленням 111 групи інвалідності, що на його думку є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 12.12.2007р., з ОСОБА_2 вирішено стягувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина, ОСОБА_6, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 31.10.2007 року.

Згідно з довідкою, виданою Франківським ВДВС ЛМУЮ №2319 від 25.03.2016р., у Франківському ВДВС ЛМУЮ на виконанні перебуває виконавчий лист №2-5154/07 від 19.12.2007р. що видав Франківський районний суд м.Львова про стягнення з ОСОБА_2, в користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.10.2007р. Станом на 01.03.2016р. заборгованість по сплаті аліментів в ОСОБА_2 відсутня.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 01.02.2011р. серії НОМЕР_1 стверджується, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, а свідоцтвом про шлюб від 30.04.2011р. серії НОМЕР_2, підтверджується укладення 30.04.2011 року шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.07.2015р., вбачається, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилась донька - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки №84 від 25.03.2016р., вбачається, що дружина позивача - ОСОБА_5 дійсно працює в ПрАТ «УРСП «ЛАКМА» на посаді бухгалтера з 02.11.2009р. згідно з наказом №167-К від 02.11.2009р., з 21 травня 2015р. по даний час знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_8 встановлена третя група інвалідності загального захворювання, яку було продовжено до 01 липня 2018 року, що стверджується довідкою виданою обласною МСЕК №2 серії 12 ААА №350194 від 06.07.2016р.

Як вбачається із довідки про доходи, виданої ПП «Електромайстер» ОСОБА_4, загальна сума доходу за період з вересня 2015р. по лютий 2016р. без урахування аліментів становить 10 624 грн.

Згідно з довідкою про доходи, виданою ПП «ОККО-нафтопродукт» ОСОБА_2 у період з 01.10.2015 р. по 31.03.2016 р. нараховано 45716.51 грн., сплатив аліменти у розмірі 8 620,54 грн., загальна сума доходу без урахування аліментів становить 37095.97 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що погіршення матеріального стану позивача у зв»язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_3 доньки, ОСОБА_9, про що він зазначає у позовній заяві, та неможливість у зв»язку з цим сплачувати аліменти на утримання сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі, визначеному рішенням Франківського районного суду м.Львова від 12.12.2007 року, є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання сина, ОСОБА_6

Враховуючи розмір доходу позивача, який працює, його середньомісячний дохід за місцем праці, отримання ним пенсії по інвалідності, те, що матір дитини потребує допомоги на її утримання у достатньому розмірі, а відповідач зобов»язаний таку допомогу надавати, та з врахуванням того, що матеріальний стан платника аліментів з часу ухвалення Франківським районним судом м. Львова рішення від 12.12.2007 року про стягнення аліментів, суттєво не погіршився у зв»язку з виплатою новонародженій дитині коштів з державного бюджету, і не впливає в значній мірі на погіршення його майнового стану, колегія суддів погоджується з наявністю підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не може погодитися зі зменшенням розміру аліментів з ? частини до 1/7 частини.

Враховуючи вищенаведене, рівність обов»язків батьків щодо матеріального утримання дитини, матеріальний стан позивача та відповідачки, з якою проживає син, а також рівень прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2007 року слід зменшити з ? частини до 1/5 частини.

Оскільки аліменти - це кошти, спрямовані саме на утримання дитини, розмір яких повинен бути достатнім для цього, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, за встановлених судом першої інстанції обставин, син позивача від першого шлюбу, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримуючи щомісячно аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде захищеним та буде отримувати належне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного, так і норами міжнародного законодавства, які наведено вище.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення:1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За вищенаведеного, колегія суддів вважає, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року слід змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_6 з 1/4 до 1/5 частки.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення №2-5154/07 Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2007р.- змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/4 до 1/5 частки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 606.32 грн. сплаченого нею судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.