ухвала

іменем україни

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації про повернення незаконно утримуваних коштів, стягнення трьох відсотків річних, інфляційних витрат та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року, дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради по нарахуванню та виплаті ОСОБА_4 разової грошової допомоги до Дня Перемоги відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХП (з наступними змінами) «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХП) за 2014 рік визнані незаконними з зобов'язанням здійснити перерахунок з урахуванням фактично здійснених виплат, підготувати розпорядження про нарахування йому суми в розмірі 5 342 грн та направити розпорядження до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року в задоволенні його позову до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської області Харківської міської ради, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення відмовлено.

Однак постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року постанова Московського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року скасована, його позов задоволено частково.

Дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської області Харківської міської ради в частині нарахування та виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік визнані протиправними з зобов'язанням здійснити відповідний перерахунок та виплату згідно з вимогами ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 797-ХП (з наступними змінами) «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 797-ХП) з урахуванням фактично виплачених сум.

Посилаючись на те, що до цього часу вказані рішення судів не виконані, просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 року з урахуванням ухвали того ж суду від 20 січня 2016 року про виправлення описки рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2015 року скасовано.

Провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження по справі, апеляційний суд, виходив з того, що позовні вимоги фактично стосуються дій Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, який є суб'єктом владних повноважень, щодо виконання судових рішень, ухвалених в порядку адміністративного судочинства, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень є безпідставними, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк