Номер провадження: 22-ц/785/7484/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Гарбуз В.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Донрічфлот» на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 23.08.2016 року, у справі за клопотанням ТОВ «СРЗ» про надання дозволу про примусове виконання рішення Морської арбітражної комісії при торгово-промисловій палаті України від 11.11.2014 року про стягнення з ВАТ «Донрічфлот» на користь ТОВ «СРЗ» 235847,66 дол. США ,-

ВСТАНОВИЛА:

17.02.2016 року ТОВ «СРЗ» звернулось до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України по справі МАК № 5р/2014 від 11 листопада 2014 року про стягнення з ВАТ «Донрічфлот» на користь ТОВ «СРЗ» 224471 дол. США заборгованості за ремонт судна ,4 040,48 доларів США пені та 7 336,18 доларів США у якості компенсації витрат зі сплати арбітражного збору, а разом 235 847 ,66 доларів США .Свої вимоги обґрунтовували тим, що 11 листопада 2014 року Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України було винесене рішення яким постановлено стягнути з з ВАТ «Донрічфлот» на користь ТОВ «СРЗ» 224471 дол. США заборгованості за ремонт судна ,4 040,48 доларів США пені та 7 336,18 доларів США у якості компенсації витрат зі сплати арбітражного збору, а разом 235 847 ,66 доларів США ,котре набрало законної сили.при ухваленні зазначеного рішення боржник був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду,що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення, а також листами курєрської пошти.

Боржник отримав рішення 04 грудня 2014 року ,однак в добровільному порядку рішення не виконав. Посилаючись на те, що на території ПАТ "СРЗ " знаходиться судно «СИБИРСКИЙ-2119» («SIBIRSKIY-2119», ІМО 7911519, зеєстрований під прапором держави - Російська Федерація) яке лежить Боржнику на праві власності та на вимоги ст.392 ч.2 ЦПК України просив задовольнити клопотання.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.08.2016 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ».Надано дозвіл на примусове виконання рішення Морської арбітражної комісії при торгово промисловій палаті України по справі МАК № 5р/2014 від 11.11.2014 р. про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Донрічфлот» (Открытое акционерное общество «Донречфлот») (Російська Федерація, 344019, м. Ростов-на-Дону, вул. Радянська, 63, Российская Федерация, 344019, г. Ростов-на-Дону, ул. Советская, 63, реєстраційний номер: 080) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СРЗ» (Україна, 87510, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Адмірала Луніна, 2; реєстраційний номер: 32183383) 224471 дол. США заборгованості за ремонт судна, 4040,48 дол. США пені та 7336,18 дол США у якості компенсації витрат зі сплати арбітражного збору, а разом 235847,66 дол. США.( т.2 а.с. 159-162)

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з винесенням нової про відмову в заявленому клопотанні посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,невідповідність висновку суду обставинам справи та неповне зясування обставин,що має значення для його вирішення. Зокрема посилається на те,що судом не зазначено в якій частині та з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню так як виконавчий лист вже виданий Арбітражним судом Ростовської області ; відповідно до Регламенту Морської арбітражної комісії при ТПП України сторони домовились і боржник розраховував,що виконання рішення здійснюється в країні перебування боржника.; подвійність виконання одного рішення та відсутність доказів щодо належного сповіщення боржника про розгляд справи арбітражним судом.

Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення сторін,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

08.01.1961 р. набула чинності для України Конвенція про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958), яка далі іменується - «Конвенція» та відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України і частини 1 статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.

Конвенція, яка 10.10.1960 р„ відповідно до її частини 2 статті VIII, була ратифікована Українською РСР - до проголошення незалежності України, є частиною правової системи України, яка є державою - правонаступницею Української РСР та продовжує здійснювати міжнародні права і обов'язки (стаття 6 Закону України від 12 вересня 1991 року № 1543-ХІІ «Про правонаступництво України»).

Конвенція була офіційно опублікована (тобто доведена до відома населення у порядку, встановленому законом) у Офіційному віснику України, 2004, № 45 (26.11.2004), ст. 3004, та, відповідно до статті 57 Конституції України може застосовуватися судами України.

Згідно частини 1 статті І Конвенції вона застосовується щодо визнання й приведення у виконання арбітражних рішень, винесених на території іншої держави, ніж держава, де запитується визнання і приведення у виконання таких рішень, за спорами, сторонами в яких можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Вона застосовується також до арбітражних рішень, які не вважаються внутрішніми рішеннями у тій державі, де проситься їх визнання та приведення у виконання.

При цьому приймаючи до уваги частину 4 статті 389-7 ЦПК України, якою визначено, що надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється у порядку, передбаченому статтями 391-398 цього Кодексу вбачається, що рішення МАК при ТПП України не вважаються внутрішніми рішеннями в Україні, у зв'язку із чим має застосовуватись Конвенція.

Статтею IV Конвенції визначено, що для отримання згаданого у попередній статті визнання та приведення до виконання, сторона, яка просить визнання та приведення до виконання, при поданні такого прохання надає необхідні документи з якої не вбачається, що нею передбачено подання заявником документу,що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню.

Аналогічна правова регламентація розглядуваних відносин здійснюється правовою нормою, яка міститься у частині 2 статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», застосування якого до розглядуваних правовідносин передбачено пунктом 5.5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. №1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 р. за №573/15264, згідно якої сторона, що спирається на арбітражне рішення або порушує клопотання про його виконання, повинна подати:

-оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також

-оригінал арбітражної угоди, зазначеної в статті 7, або належним чином засвідчену копію такої.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, до якої 14.05.1986 p., згідно її статті 83, приєдналась Українська РСР, визначено, що учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору.

Матеріали справи не містять доказів, що рішення Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 11.11.2014 р. по справі № 5р/2014 виконано .

При цьому враховуючи те, що під виконавчим провадженням розуміється законодавчо визначена сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством вбачається, що в рамках виконавчого провадження, яке здійснюється на території РФ, вчиняються дії спрямовані на примусове виконання рішення МАК при ТПП України від 11.11.2014 р. по справі № 5р/2014, що підтверджується наявними в матеріалах справи № 501/382/16-ц доказами, в тому числі наданими Боржником, проте виконання цього рішення (повне або часткове) відсутнє.

Вказана обставина підтверджується доказом, наданим Заявником разом з додатковими поясненнями від 22.08.2016 p., - довідкою судового пристава-виконавця ОСОБА_5 Пролетарського районного відділу судових приставів міста Ростова-на-Дону від 11.08.2016 р. № 61031/16/3390216, в якій вказано, що на виконанні Пролетарського районного відділу судових приставів міста Ростова-на-Дону знаходиться виконавче провадження № 21230/15/61031-ИП (у складі зведеного виконавчого провадження № 5296/15/61031-СД), порушене 27.10.2015 р. на підставі виконавчого листа серії ФС № 007140024, виданого Арбітражним судом Ростовської області про стягнення з ВАТ «Донрічфлот» на користь ТОВ «СРЗ» 15 082 457,90 рублів, по якому станом на 11.08.2016 р. залишок заборгованості становить 15 082 457,90 рублів.

Наведене свідчить про необґрунтованість твердження представника Боржника про порушення судом першої інстанції п. 4 ч. З ст. 394 ЦПК при винесенні рішення, викладеного в Оскаржуваній ухвалі.

Частиною 4 статті 15 Регламенту Морської Арбітражної Комісії при Торгово- промисловій палаті України затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України № 18(1) від 17 квітня 2007 року із змінами, внесеними Рішенням Президії Торгово- промислової палати України № 24(6) від 25 жовтня 2012 року визначено, що позовна заява, відзив на позов, повістка, арбітражне рішення, постанова та ухвала направляються стороні рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур'єрською поштою, або надаються її повноважному представнику особисто під розписку. Відправлення кореспонденції кур'єрською поштою здійснюється МАК на прохання будь-якої з сторін або за її рахунок. Інші документи та повідомлення направляються звичайним листом, шляхом факсимільної передачі, телеграмою, електронною поштою або будь-яким іншим засобом зв'язку, який підтверджує факт відправлення, або надається особисто під розписку.

Згідно частини 5 статті 15 Регламенту МАК при ТПП України будь-яке письмове повідомлення вважається отриманим, якщо воно доставлене стороні (її повноважному представнику) особисто або на її комерційне підприємство, за 'її постійним місцем проживання або поштовою адресою.

Підтвердженням обставин повідомлення Боржника про арбітражний розгляд справи № 5р/2014, який здійснювався МАК при ТПП України, а також надсилання Боржнику позовних матеріалів, повісток, постанови та рішення МАК при ТПП України на адресу: Російська Федерація, 344019, м. Ростов-на-Дону, вул. Радянська, 63, яка є його юридичною адресою згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб Російської Федерації слугують докази: накладні кур'єрської служби доставки DHL №, №, №489889491, листи кур'єрської служби доставки DHL від 31.07.2014 p., 03.10.2014 р. та 04.12.2014 p., довідка МАК при ТПП України № 150/14-6.

Представник Боржника, стверджуючи наявність обставин неналежного повідомлення Боржника з боку МАК при ТПП України про арбітражний розгляд, не прийняв до уваги наведені положення Регламенту МАК при ТПП України.

Крім того, висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 30.09.2015 р. по справі № 6-26цс15, який згідно абзацу другого частини 1 статті 360-7 ЦПК та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, визначено, що під час з'ясування того, чи було повідомлення здійснено належним чином, суд має виходити з відповідних процедур, які були визначені сторонами в арбітражній угоді чи в арбітражному застереженні або на застосування яких вони погодились.

Рішенням Іллічівської міської ради Одеської області від 10.08.2012 p. № 220-VI «Про заходи щодо імплементації положень Закону України «Про засади державної мовної політики» на території громади міста Іллічівська» визначено, що поряд з українською мовою як державною російська мова є регіональною.

Наведене вище спростовує твердження представника Боржника про недотримання судом першої інстанції вимог цивільного процесуального законодавства, в частині застосування мови, що виявилось у оцінці судом першої інстанції письмових доказів, викладених російською мовою та є зрозумілою суду.

Частиною 1 статті 75 Конституції Російської Федерації визначено, що грошовою одиницею в Російській Федерації є рубль.

Статтею 72 Федерального Закону Російської Федерації "Про виконавче провадження" встановлений порядок звернення стягнення на грошові кошти боржника при обчисленні боргу в іноземній валюті.

Зокрема у частині 1 статті 72 Федерального Закону Російської Федерації "Про виконавче провадження" вміщено правову норму якою передбачено звернення стягнення, в тому числі в рублях, за виконавчими документами за якими борг обчислений в іноземній валюті.

Наведене свідчить про те, що чинним законодавством Російської Федерації про виконавче провадження передбачена можливість звернення стягнення на грошові кошти в рублях за виконавчими документами, за якими борг обчислений в іноземній валюті, та у зв'язку з цим номінування суми боргу в рублях, а отже твердження представника Боржника про неправомірність даних, зазначених в довідці судового пристава-виконавця ОСОБА_5 Пролетарського районного відділу судових приставів міста Ростова-на-Дону від 11.08.2016 р. № 61031/16/3390216, та, у зв'язку із цим неналежність цього доказу, не є обґрунтованим.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини на які посилається представник Боржника, а саме розгляд компетентним судом України клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення МАК при ТПП України від 11.11.2014 р. по справі МАК № 5р/2014, а тому твердження щодо повторного розгляду заявленого клопотання є необґрунтованим.

Рішенням МАК при ТПП України від 11.11.2014 р. по справі МАК № 5р/2014, дозвіл на примусове виконання якого було надано Оскаржуваною ухвалою, визнано порушення Боржником договірного грошового зобов'язання з оплати вартості робіт з ремонту судна Линда-1, наявність заборгованості в розмірі 224 471 долара США та підстав для нарахування штрафних санкцій (пені) у зв'язку з цим в розмірі 4 040,48 доларів США.

Сума присуджена на користь Заявника вказаним рішенням МАК при ТПП Українк станом як на момент винесення ухвали Боржником у добровільному порядку не сплачена, ; в примусовому порядку не стягнута, в тому числі у виконавчому провадженні на території Російської Федерації, та становить 224 471 долара США - заборгованості, 4 040,48 доларі США - пені і 7 336,18 доларів США - компенсації витрат зі сплати арбітражного збору.

Боржник більше 2 років добровільно не виконує як договірне грошове зобов'язання, так і рішення МАК при ТПП України.

При цьому представник Боржника, обґрунтовуючи Апеляційну скаргу, стверджує порушення прав Боржника шляхом стягнення у подвійному розмірі суми присудженої рішенням МАК при ТПП України від 11.11.2014 р. по справі МАК № 5р/2014. Проте вказане твердження не підтверджено жодним належним доказом та є припущенням боржника.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія дійшла висновків, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 218, 303,307,312,315,317,319ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Донрічфлот» відхилити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 23.08.2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_4