Справа № 487/1211/16-ц
Провадження № 2/487/1103/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Біцюк А. В., за участю секретаря Бавикіної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2016 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що згідно договору купівлі продажу від 04 грудня 1993 року його бабусі ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_2, він звернувся із заявою прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори у прийнятті спадщини йому відмовлено, оскільки на вказану квартиру накладено арешт. Тому на даний час позивач позбавлений права оформити спадщину належним чином, що і стало підставою його звернення до суду із вказаним позовом.

До судового засідання позивач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник позивача до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд про задоволення позову у повному обсязі.

До судового засідання представник відповідача - Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи - Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори до судового засідання не зявився, надали суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу, посвідченого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою 04 грудня 1993 року за реєстровим №3-5721, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 грудня 1993 року за реєстровим №17333, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 (далі - Квартира).

01 серпня 2015 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №224910, виданого 01 серпня 2015 року.

Постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.02.2016 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 відмовлено у звязку із тим, що виявлено обтяження на спадкове майно, а саме арешт на квартиру №27 , що знаходиться за адресою: місто Миколаїв, вул. Біла 82 на підставі Ухвали Народного суду Заводського району від 10 червня 1991 року. Вказане також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиногог реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №54836734 від 10.03.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі з довідки архіваріуса Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_4 від 25 квітня 2016 року, в період за 1991 1994 роки всі позови, сторонами яких були ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і стосувались майна вказаних осіб, розглянуті, по ним прийняті відповідні рішення. Встановити в рамках якої конкретно справи накладено арешт на Квартиру не можливо.

Положеннями статті 41 Конституції України гарантується право кожного володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведені обставини, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що наявність арешту на Квартиру порушує права позивача, необхідність такого арешту на даний час ніяким чином не обгрунтована і в ньому відпала необхідність, а за такого позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 317,319, 321, 391 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_2, який накладено Народним судом Заводського району на підставі ухвали б/н 10.06.1991, реєстраційний номер обтяження №3496610.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. В. Біцюк