Справа №628/3634/15-ц
Провадження№2/628/95/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.

при секретарі - Кравцовій В.М.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство «Теплоенергопром», Виконавчої дирекції фонду державного страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Купянському районі Харківської області, ПАТ «Запоріжкокс» про відновлення права на відшкодування шкоди у встановленому законом розмірі, про перерахунок середнього заробітку, перерахунок відшкодування одноразової допомоги у звязку з втратою професійної працездатності, перерахунок щомісячної виплати відшкодування від втрати професійної працездатності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до ТОВ ВТП «Теплоенергопром», Виконавчої дирекції фонду державного страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Купянському районі Харківської області, посилаючись на те, що з 1 лютого 2013 року він був прийнятий на роботу газорізальником 3 розряду в ТОВ ВТП «ТЕПЛОЕНЕРГОПРОМ». 16 травня 2013 року знаходячись в командировці в ПАТ «Запоріжкокс» з ним стався нещасний випадок, і в результаті отриманої травми на роботі позивач став інвалідом 3 групи, втратив професійну працездатність в період з 5 травня 2014 року по 1 червня 2015 року на 60%, а з 1 червня 2015 року по 1 червня 2017 року на 40%. З роботи був звільнений за власним бажанням 27 лютого 2015 року. Позивач зазначає, що йому виплачувалось 690 грн. в той час, коли мінімальна заробітна плата в Україні була встановлена в розмірі 1147 грн. з 1 січня 2013 року, у звязку з чим станом на 16 травня 2013 року заробіток , з якого повинні відраховуватись платежі на відшкодування шкоди від каліцтва, на думку позивача, повинен становити - не менше 1147 грн. Однак з вини підприємства Фонд продовжував виплачувати йому щомісячні виплати з 16.05.2013 року з розрахунку 690 грн. Тому враховуючи, що виплати були зроблені на підставі даних відповідача ТОВ ВТП «Теплоенергопром», виходячи з заробітку 690 грн., що не відповідає на його думку законодавству, він не до отримав одноразову страхову виплату в розмірі 26 338,20 грн., він і звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити його у повному обсязі. Крім того ОСОБА_2 вказав, що в ПАТ «Запоріжкокс» працював по 4 години в день.

Представник відповідача ТОВ ВТП «Тепленергопром», в судовому засіданні яке проводилося в режимі відео конференції, заперечував проти задоволення позову, а також надав заперечення, в яких просив, у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що з 01.01.2013 року, в звязку зі зміною в організації виробництва та праці та зменшенням обсягу робіт, з метою недопущення звільнення працівників, керуючись ст. 32, 56, 103 КЗпП, на підприємстві було введено режим неповного робочого дня (4 години на день), а головному бухгалтеру було наказано пропорційно фактично відпрацьованому робочому часу здійснювати оплату праці. Тобто, за період з 01.02.2013 р. по 28.02.2015 р. позивач працював неповний робочий день, і відповідно до фактично відпрацьованих годин отримував частину заробітної платні. Так заробітна плата позивача за період з 01.02.2013 року по 31.05.2013 року складала: лютий 2013 року 690,00 грн.; березень 2013 року 690,00 грн.; квітень 2013 року 690,00 грн.; травень 2013 року 690,00 грн. За період з 01.05.2014 р. по 27.02.2015 р. складала: травень 2014 року 1169,73 грн.; червень 2014 року 692,50 грн.; липень 2014 року 173,13 грн.; серпень 2014 року 692,50 грн.; вересень 2014 року 692,50 грн.; жовтень 2014 року 692,50 грн.; листопад 2014 року 692,50 грн.; грудень 2014 року 692,50 грн.; січень 2014 року 700,00 грн.; лютий 2013 року 700,00 грн. Тому оскільки, ОСОБА_2 працював на ТОВ ВТП «ТЕПЛОЕНЕРГОПРОМ» менше ніж 6 календарних місяців перед настанням страхового випадку та неповний робочий день, то він отримував допомогу по тимчасовій непрацездатності та одноразову страхову виплату, виходячи із встановленого йому посадового окладу та фактично відпрацьованого часу, виходячи з розрахунку середньої заробітної плати за фактично відпрацьовані календарні місяці, які передували настанню страхового випадку.

Представник відповідача - Відділення виконавчої дирекції фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Купянському районі Харківської області, заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи що позовні вимоги безпідставними та не підлягаючими задоволенню, посилаючись на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 року № 77-VII викладено у новій редакції Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з назвою: «Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі - Закон). Зазначений закон набрав чинності з 01 січня 2015 року. Але позовні вимоги грунтуються на нормах законодавства, яке втратило чинність. Крім того на виконання вимог законодавства, позивачем для формування справи було надано довідку про середню заробітну плату (доход) від 27.05.2014 року № 290 за підписом керівника та головного бухгалтера ТОВ ВТП «Теплоенергопром». Із сумами заробітної плати позивач був ознайомлений та згоден. Посилання позивача про, те що нарахована заробітна плата у розмірі 690, 00 грн. не відповідає законодавству, на думку представника відповідача є безпідставним, оскільки з акту перевірки правильності нарахування середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат від 29.05.2014 року № 98 середня вбачається, що заробітна плата у місяцях розрахункового періоду складається з погодинної оплати праці. Постановою начальника відділення виконавчої дирекції Фонду від 29.08.2014 року № 2024/487/487/3 на підставі діючого законодавства, ОСОБА_2 було призначено щомісячні страхові виплати в розмірі 424,82 грн.

Представник ПАТ «Запоріжкокс» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що нещасний випадок з працівником ТОВ ВТП «Теплоенергопром» ОСОБА_2 стався з вини ТОВ ВТП «Теплоенергопром» під час виконання ОСОБА_2 своїх трудових обовязків у ТОВ ВТП «Теплоенергопром», посадові особи якого допустили невиконання вимог Проекту виконання робіт на демонтаж та монтаж кран - балки г. п. 5 тн коксосортувальні № Д 24 9959- ПР: невиконання норм П.14.2.2 НПАОП 45.2-7.2-12 (ДБН А.3.2-2-2009) «Охорона праці і промислова безпека в будівництві»; невиконання посадових обов'язків начальником буділельно - монтажної дільниці ТОВ ВТП «Теплоенергопром» ОСОБА_3, встановлених р.11, п.3 посадової інструкції начальника будівельно - монтажної дільниці, затвердженої 05.02.2010 р.; невиконання посадових обовязків майстром будівельних та монтажних робіт ТОВ ВТП «Теплоенергопром» ОСОБА_4 встановлених р.11, п.1 посадової інструкції майстра будівельно-монтажних робіт, затвердженої 05.02.2010 р., невиконання яких призвели до нещасного випадку, що також відповідає висновку акту Форми Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку і складеному акту Форми Н-1 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом що стався 16.05.2013 р. з ОСОБА_2 Представник зазначив, що ПРАТ «Запоріжкокс» при видачі наряду-допуску було додержано і виконано всі заходи безпеки відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки не допущено невиконання чи порушення вимог Положення про використання нарядів - допусків при виконанні робіт підвищеної небезпеки на підприємствах та в організаціях Міністерства металургії, що затверджено 20.06.1990 р. Міністерством металургії СРСР. Тому вважав вимоги до ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» є необгрунтованими, заявленими незаконно тому задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що він з 01.02.2013 р. був прийнятий на постійну роботу газорізальником 3 розряду ТОВ ВТП «Теплоенергопром», де працював по 04.05.2014 р.. 05.05.2014 р. був переведений на постійну роботу підсобним робітником. 27.02.2015 р. був звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с. 16,19).

З висновку Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 травня2013 р. об 11.30 год. у ТОВ ВТП «Теплоенергопром», вбачається, що в звязку з тим, що нещасний випадок з газорізальником ТОВ «Теплоенергопром» ОСОБА_2 стався під час виконання потерпілим трудових обовязків за режимом роботи підприємства, та на підставі підпункту 1, та підпункту 2 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1232 нещасний випадок з ОСОБА_2 вважається таким, що повязаний з виробництвом, та на нього складається акт за формою Н 1. (а.с. 12-15)

На підставі Акту № 1 форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, ОСОБА_2 був поставлений діагноз: Сполучена травма. Забій грудної клітки. Закрита травма черева. Розрив 8 сегменту печінки. Внутрішньочеревна кровотеча 1ст.. Закритий багато-уламковий внутрішньо суглобовий перелом обох кісток правої гомілки у нижній третині зі зміщенням. Закритий перелом ІІ-ІІІ-V плюснових кісток правої стопи. Великі гематоми правої гомілки і стопи. (а.с. 9-11).

За висновком МСЕК від 05.05.2014 р. ОСОБА_2 була встановлена 3 група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. З 28.05.2015 р. підтверджено 3 групу інвалідності та встановлено 40%- втрати професійної працездатності по 01.06.2017 року. (а.с. 7-8).

З Наказу № 7-ПД від 01.01.2013 року, вбачається, що в звязку зі зміною в організації виробництва та праці та зменшенням обсягу робіт, з метою недопущення звільнення працівників, керуючись ст. 32, 56, 103 КЗпП, на підприємстві було введено режим неповного робочого дня (4 години на день) на період з 01.01.2013 року по 31.05.2013 року, а головному бухгалтеру було наказано пропорційно фактично відпрацьованому робочому часу здійснювати оплату праці. (а.с. 68).

Наказами № 8-ПД від 01.04.2013 року, № 15-ПД від 01.07.2013 року, № 16-ПД від 01.08.2013 р., № 17-ПД від 01.09.2013 року, № 6-ПД від 01.01.2014 року в звязку зі зміною в організації виробництва та праці та зменшенням обсягу робіт, з метою недопущення звільнення працівників, керуючись ст. 32, 56, 103 КЗпП, на підприємстві було введено режим неповного робочого дня (2 години на день) на період з 01.06.2013 р. по 31.03.2014 р., а головному бухгалтеру було наказано пропорційно фактично відпрацьованому робочому часу здійснювати оплату праці.(а.с. 69-73)

З 01.04.2014 року наказами № 8/1-ПД від 03.02.2014 року, № 9-ПД від 03.03.2014 року, № 10-ПД від 01.04.2014 року, в звязку зі зміною в організації виробництва та праці та зменшенням обсягу робіт, з метою недопущення звільнення працівників, керуючись ст. 32, 56, 103 КЗпП, на підприємстві було введено режим неповного робочого дня (4 години на день) на період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року, а головному бухгалтеру було наказано пропорційно фактично відпрацьованому робочому часу здійснювати оплату праці.(а.с. 74-76)

З 01.07.2014 року наказом № 11-ПД від 05.05.2014 року, в звязку зі зміною в організації виробництва та праці та зменшенням обсягу робіт, з метою недопущення звільнення працівників, керуючись ст. 32, 56, 103 КЗпП, на підприємстві було введено режим неповного робочого дня (1 година на день) на період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, а головному бухгалтеру було наказано пропорційно фактично відпрацьованому робочому часу здійснювати оплату праці. (т. 1 а.с. 77)

З 01.08.2014 року Наказами № 12-ПД від 02.06.2014 року, № 13-ПД від 01.07.2014 року, № 14-ПД від 01.08.2014 року, № 15-ПД від 01.09.2014 року, № 16-ПД від 01.10.2014 року, № 17-ПД від 03.11.2014 року, № 18-ПД від 01.12.2014 року, в звязку зі зміною в організації виробництва та праці та зменшенням обсягу робіт, з метою недопущення звільнення працівників, керуючись ст. 32, 56, 103 КЗпП, на підприємстві було введено режим неповного робочого дня (4 години на день) на період з 01.08.2014 року по 28.02.2015 року. Головному бухгалтеру було наказано пропорційно фактично відпрацьованому робочому часу здійснювати оплату праці.(т. 1а.с. 78-84).

В довідці про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку страхових виплат) № 290 від 27.05.2014 р. ОСОБА_2 зазначено, що за лютий 2013 р. нараховано заробітну плату в розмірі 690,00 грн. за березень 2013 р. 690,00 грн., за квітень 2013 р. 690,00грн. Для розрахунку страхових виплат середньоденна (середньогодинна) заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом ділення сумарної заробітної плати (графа 3 + графа 4), гривень, на кількість календарних днів (за винятком календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин). Частка (результат) становить 23 грн. 26 коп. Розмір середньомісячної заробітної плати для розрахунку страхових виплат обчислюється відповідно до цього Порядку шляхом множення середньої заробітної плати за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів - 30,44. Частка (результат) становить 708,03 грн. (т. 1 а.с. 95)

Актом перевірки правильності нарахування середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат від 29.05.2014 року № 98, встановлено: довідка від 27.05.2014 р. № 290 про середню заробітну плату ОСОБА_2 надана на підставі п. 5, п. 7 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 зі змінами та доповненнями. Розрахунковий період визначений вірно. Середня заробітна плата у місяцях розрахункового періоду складається з погодинної оплати праці. Порушень не виявлено. (а.с. 96)

Згідно постанови № 2024/487/487/3 від 29.08.2014 р. Про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати, ОСОБА_2 було призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03 ) в розмірі 424,82 грн. (а.с. 97)

Постановою № 2024/487/487/2 від 29.08.2014 р. Про призначення потерпілому одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, ОСОБА_2 було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності (вид виплати 427 , КЕКВ 2730.02 ) в сумі 42481.80 грн.(а.с. 98)

Згідно зі ст.15 Закону України «Про оплату праці» та ст. 97 Кодексу законів про працю України підприємства госпрозрахункової сфери самостійно в колективному договорі встановлюють умови та розміри оплати праці працівників. Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці.

При погодинній оплаті праці розмір заробітної плати працівників визначається на підставі кількості відпрацьованого працівником робочого часу.

Ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» N 5462-VI в ред. від 16.10.2012р., який діяв на момент настання нещасного випадку, передбачено, що, сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 вищевказаного Закону, у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду.

Крім того, відповідно до ст. 29 Закону, перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу проводиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сімї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку визначеному законодавством. Перерахування сум місячних страхових платежів провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плату у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує держану політику у сфері статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Згідно розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 24.10.2003 року «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.09.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоровя від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», Закону України «Про охорону праці», а також інших нормативно-правових актів у тій їх частині, що не суперечить Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності».

Пунктом 13 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України та ч. 10 ст. 34 Закону України містять положення, відповідно до яких середньомісячний заробіток для обчислення сум страхових виплат обчислюється згідно із затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року «Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним страхуванням».

Згідно ч. 4 п. в «Порядку обчислення середньої заробітної плати» при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, зокрема не враховуються: компенсацiйнi виплати на вiдрядження i переведення (добовi, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, пiдйомнi, надбавки, що виплачуються замiсть добових).

Як вбачається з матеріалів справи позивач за період з 01.02.2013 р. по 27.02.2015 р. працював неповний робочий день, і відповідно до фактично відпрацьованих годин отримував частину заробітної плати, що підтверджується довідками по заробітній платі ( а.с. 20, 62, 95). В довідці про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку страхових виплат) № 290 від 27.05.2014 р. встановлений розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_2 в сумі 708,03 грн. (а.с. 95). Дана довідка Актом перевірки була перевірена та встановлено, що довідка від 27.05.2014 р. № 290 про середню заробітну плату ОСОБА_2 надана на підставі п. 5, п. 7 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1266 зі змінами та доповненнями. Розрахунковий період визначений вірно. Середня заробітна плата у місяцях розрахункового періоду складається з погодинної оплати праці. Порушень не виявлено. (а.с. 96) Крім того, факт роботи неповний робочий день 4 години на добу, підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_2

Стосовно посилання представника позивача на Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16.05.2016 р. об 11.30 год. у товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-технічному підприємстві «Теплоенергпром» від 22.08.2013 р., в якому в розділі 2 «Характеристика підприємства, обєкта, дільниці та місця, де стався нещасний випадок» вказано, що режим роботи працівників під час виконання робіт на території ПАТ «Запоріжкокс» (у тому числі і ОСОБА_2В.) 8 годин: з 8.00 год. до 17.00 год., обідня перерва з 12.00 год. до 13.00 год., вихідні дня субота та неділя, як на доказ того, що згідно вказаного Акту ОСОБА_2 працював саме 8 год., то суд скептично відноситься до них, оскільки дані доводи спростовуються вищевказаними доказами, та самим ОСОБА_2, який у судовому засіданні підтвердив, що працював неповний робочий день 4 години. Крім того на думку суду, зазначений Акт, не є належним доказом режиму роботи позивача.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачу правильно, на підставі діючого законодавства, проводились нарахування щомісячної страхової виплати та одноразової страхової виплати із розрахунку середньомісячного заробітку, що ОСОБА_2 мав до ушкодження здоровя.

До того ж вказаний «Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним страхуванням» не містить правову норму, яка б передбачала обчислення щомісячних страхових платежів виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Що стосується позовної вимоги, яка вказана в прохальній частині позову, про стягнення з Виконавчої дирекції фонду державного страхування від нещасних випадків на виробництві України по Купянському районі на користь позивача з 01.09.2015 р. страхових виплат по 527,16 грн. з обовязковою коректировкою в подальшому за ст. 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», то суд вважає її необґрунтованою, оскільки з 01.01.2015 р. вказаний Закон був викладений в новій редакції та називається - «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», а ст. 29 даного Закону передбачає лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів.

Стосовно посилання позивача на ст. 1197 ч. 1 ЦК України, відносно того, що якщо заробіток потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчислюється виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, то судом встановлено наступне.

В преамбулі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», який діяв на момент настання страхового випадку, зазначено, що цей Закон та Основи законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообовязкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві. Страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності.

Згідно статті 2 вказаного Закону, його дія поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян субєктів підприємницької діяльності.

Положеннями статті 4 Закону встановлено, що законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, цього Закону, Кодексу законів про працю України,Закону України «Про охорону працю» та інших нормативно-правових актів.

Також в пункті 1-3 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України надано розяснення, згідно якого дія Закону «Про загальнообовязкове державне страхування» не поширюється на працівників, які виконували роботи не відповідно до трудового договору, а на інших юридичних підставах і не є субєктами страхування від нещасного випадку, а також на осіб, зазначених у ст. 11 цього Закону, які не сплачували страхові внески із добровільного страхування від випадку. Питання про відповідальність за ушкодження їхнього здоровя має вирішуватись на підставі відповідних норм цивільного законодавства. Тобто з викладеного вбачається, що оскільки ОСОБА_2 працював на ТОВ ВТП «Теплоенергопром» на підставі трудового договору, то на нього поширював свою дія ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», на даний час поширює свою дію ЗУ « Про загальнобовязкове державне соціальне страхування», а тому посилання на ст. 1197 ЦК України в даному випадку є безпідставним.

Аналізуючи положення вищевказаних правових норм, суд дійшов до висновку про те, що Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, є спеціальною правовою нормою, яка регулює правовідносини у сфері загальнообовязкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та встановлює спеціальний порядок відшкодування шкоди внаслідок нещасних випадків на виробництві.

На підставі викладеного враховуючи, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ ВТП «Теплоенергопром», тобто ТОВ ВТП «Теплоенергопром» був роботодавцем, а, отже, і страхувальником застрахованої особи ОСОБА_2 у звязку з чим, на думку суду, спірні відносини стосовно відшкодування шкоди за наслідками нещасного випадку відносяться до сфери загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку, та не регулюються нормами цивільного законодавства, тому посилання на ст. 1197 ЦК України суд вважає безпідставним. Крім того судом встановлено, що позивачу правильно, на підставі діючого законодавства, проводились нарахування щомісячної страхової виплати із розрахунку середньомісячного заробітку, що ОСОБА_2 мав до ушкодження здоровя, та одноразової страхової виплати, у звязку з чим суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60,61, 209, 212,214,215, ЦПК України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» ( в редакції N 5462-VI від 16.10.2012р.), суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство «Теплоенергопром», Виконавчої дирекції фонду державного страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Купянському районі Харківської області, ПАТ «Запоріжкокс» про відновлення права на відшкодування шкоди у встановленому законом розмірі, про перерахунок середнього заробітку, перерахунок відшкодування одноразової допомоги у звязку з втратою професійної працездатності, перерахунок щомісячної виплати відшкодування від втрати професійної працездатності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09.12.2016 р.

Суддя: Н.В.Цендра