АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1069/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Козяр Л.В.
Провадження № 22-ц/789/1298/16 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Гусятинського районного суду Тернопільської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 № б/н від 10 квітня 2007 року ОСОБА_1 тримала кредит у розмірі 4300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту а платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує. ОСОБА_1 у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31 січня 2016 року має заборгованість в розмірі 14489.27 грн., яка складається з наступного:

-1762.82 грн. заборгованість за кредитом;

-7846.17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3714.12 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500.00 грн. штраф (фіксована частина);

-666.16 грн. штраф (процентна складова).

Добровільно ОСОБА_1 не має наміру погасити борг згідно договору, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з боржника на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 квітня 2007 року в розмірі 14489.27 грн.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» подало на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Зазначає, що суд незаконно відмовив у стягненні заборгованості по процентам та пені в межах строку позовної давності, а саме за період з 31 січня 2013 року по 31 січня 2016 року. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник апелянта в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору кредиту від 10 квітня 2007 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1, останній надано кредит у розмір 4300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку заборгованості останній платіж відповідачем було здійснено 26 жовтня 2008 року, а позовна заява подана позивачем 04 квітня 2016 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд першої інстанції відмовити у задоволенні позовної заяви у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Посилання апелянта на те, що відповідача було ознайомлено із Умовами та правилами надання банківських послуг, згідно яких банк має право проводити зміни тарифів і інших умов обслуговування карткового рахунку і що відповідно до п.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у справі, яка розглядається, в умовах та правилах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, відсутній підпис відповідачки.

При цьому судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла відповідачка, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювалась.

Крім того, у заяві позичальника від 27 квітня 2007 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що суд незаконно відмовив у стягненні заборгованості по процентам та пені в межах строку позовної давності, а саме за період з 31 січня 2013 року по 31 січня 2016 року, оскільки воно не підтверджено належними та допустимими доказами. Зокрема, банком не представлено доказів встановлення умовами договору графіка погашення кредиту щомісячними платежами.

У відповідності до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за договором кредиту з пропуском трьохрічного строку позовної давності, що згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України є підставою для відмови у позові.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для їх скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів