Справа № 130/1881/16-ц Провадження № 22-ц/772/3489/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі :

головуючого : Колоса С. С.

суддів : Стеблюк Л. П., Якименко М. М.

секретар судового засідання Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення тимчасової державної допомоги за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року,

встановила :

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 13 жовтня 2016 року зазначені позові вимоги задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України 47 234 гривні 70 коп. тимчасової державної допомоги .

Вирішено питання про відшкодування та розподілення судового збору.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_2 був обізнаний щодо ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на дітей. Протягом 2009 - 2015 років не сплачував аліментів ОСОБА_3. Дані кошти перераховувалися дитям в порядку тимчасової державної допомоги Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради, внаслідок чого станом на 1 червня 2015 року виникла заборгованість перед державою в сумі 47 234 гривень 40 коп., які і стягнуто з відповідача .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в позовних вимогах відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання вимог матеріального та порушення норм процесуального права .

В запереченнях представник Департаменту просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, так як вона є безпідставною та необґрунтованою .

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в позовних вимогах з підстав викладених у скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного .

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, виріши справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Судом вірно з»ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка в частині необхідності стягнення заборгованості за виплату соціальної допомоги, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 грудня 2000 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_6, 30. 03. 1998 р. н. та дочку ОСОБА_7, 17. 07. 2000 р. н., в розмірі 1 / 3 частини доходу, але не менше 1 / 2 неоподаткового мінімуму доходу громодян щомісячно на кожну дитину.

Протягом 2009 - 2015 років ОСОБА_2 періодично ухилявся від сплати цих аліментів, унаслідок чого за період з 1 лютого 2009 року до 30 червня 2015 року управління призначило і виплатило дитям тимчасову державну допомогу в сумі 47 234 гривні 40 коп. .

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами .

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

Згідно до ч. ч. 8 - 10 ст. 181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків не відоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку .

Механізм надання вказаної допомоги визначений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 ( далі Порядок ) .

В силу п. п. 5, 7 Порядку тимчасова допомога призначається і виплачується за місцем проживання ( перебування ) одного з батьків, який утримує дитину, управлінням праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, структурним підрозділом з питань праці та соціального захисту населення виконавчого органу міської, районної у місті ради ( далі орган праці та соціального захисту населення ). Рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом праці та соціального захисту населення протягом десяти календарних днів після надходження усіх необхідних документів.

У відповідності до п. 12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у звязку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Досліджені судом першої інстанції матеріали вказують на те, що ОСОБА_2 був обізнаний щодо ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на дітей. Протягом 2009 - 2015 років він не сплачував аліментів ОСОБА_3, внаслідок чого станом на 1 червня 2015 року виникла заборгованість у сумі 47 234 гривень 40 коп. .

У зв»язку з цим управління призначило і виплатило ОСОБА_3 тимчасову державну допомогу на дитину.

Лише з червня 2015 року ОСОБА_2 почав погашати заборгованість по аліментам та їх сплачувати .

Оцінивши в сукупності досліджені докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, тому він має відшкодувати державі суми наданої дитям тимчасової державної допомоги .

В той же час, стягуючи кошти в сумі 47 234 гривні 40 коп. судом невірно застосовано норми матеріального закону .

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу .

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

З матеріалів вбачається, що з позовом департамент звернувся 16 серпня 2016 року, однак кошти просив стягнути за період з лютого 2009 року .

Відповідач та його представник в судовому засіданні в суді першої інстанції заявляли клопотання про застосування строку позовної давності до даних правовідносин .

Дослідивши матеріали, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності. З справи вбачається, що представник департаменту просив стягнути кошти в сумі 47 234 гривні 40 коп. за період з лютого 2009 року по серпень 2015 року З позовом департамент звернувся в серпні 2016 року, тобто з лютого 2009 року по серпень 2013 року пропущено строк позовної давності. Будь яких підстав для застосування ст.. 264 ЦК України ні представником департаменту ні судом першої інстанції в рішення не наведено, а тому безпідставно відмовлено у застосуванні строку позовної давності. Перераховуючи розмір заборгованості за весь період, встановлено, що ця сума складає 46 515 гривень 60 коп., а не 47 234 гривні 40 коп., як зазначено у вимозі. Застосовуючи норми ст.. 257 ЦК України, колегія суддів прийшла до висновку, що стягненню підлягає сума 18 358 гривень 20 коп. ( 46 515 гривень 60 коп. всього сплачених коштів, мінус 28 157 гривень 40 коп. пропущено строк ) .

Відповідно до ст.. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнення коштів, так як судом неправильно застосовано норми матеріального права .

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково .

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2016 року - змінити .

Зменшити розмір стягнутих коштів з 47 234 гривень 40 коп. до 18 358 гривень 20 коп. .

В іншій частині рішення залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на рішення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_8