УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів, стягнутих на непрацездатну дружину, за касаційною ОСОБА_5 та її адвоката Коробкової Олени Олександрівни на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частки його доходів щомісячно, стягнутих рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 серпня 2008 року.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 з 02 березня 1990 року, проте шлюбні відносини між ними припинені у 2007 році, а з 23 лютого 2010 року шлюб між ними розірвано. Відповідачка стала інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням у 1996 року, а з 2007 року інвалідність їй встановлена безстроково.

Позивач вказував, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 серпня 2008 року з нього стягуються аліменти на утримання відповідачки у розмірі 1/8 частки його доходів.

Посилаючись на те, що його матеріальне становище змінилося настільки, що він не взмозі утримувати відповідачку, оскільки він має іншу сім'ю, в якій на його утриманні двоє малолітніх дітей, та він не працює за віком, а відповідачка отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1174 грн, що перевищує прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, у зв'язку із чим ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Южноукраїнського міського суду від 22 серпня 2008 року на користь ОСОБА_5 з 1/8 частки його доходів на 1/9 частку його доходів щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відкликано з виконання виконавчий лист № 2-761/2008, виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області на підставі рішення від 22 серпня 2008 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня

2016 року апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її

представника - ОСОБА_7 задоволено, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Припинено, починаючи з 24 травня 2016 року, стягнення аліментів із ОСОБА_4, визначених рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 серпня 2008 року на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частки від його доходів.

Виконавчий лист № 2-761/2008, виданий 22 серпня 2008 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення аліментів із ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5, відкликано з виконання.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та її адвокат Коробкова О.О., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позову та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів у розмірі 1/9 частки доходу.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги, оскільки її пенсія не забезпечує прожиткового мінімуму, встановленого законом, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, проте враховуючи, що майновий та сімейний стан ОСОБА_4 змінився, суд дійшов висновку про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Южноукраїнського міського суду від 22 серпня 2008 року на користь ОСОБА_5 з 1/8 частки його доходів на 1/9 частку його доходів щомісячно.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, та встановивши, що позивач є непрацездатною особою, оскільки досяг встановленого законом пенсійного віку, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, а відповідачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та її адвоката КоробковоїОлени Олександрівни відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович