АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Борисової О.В.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 761/6417/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8003/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У березні 2015 року ТОВ «Директ Інвестмент» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому, з уточненнями, просив стягнути з відповідача 2 517 324,7 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 28.07.2012 року між сторонами та ТОВ «Бауман Трейд» було укладено договір б/н уступки права вимоги боргу, що виникають із Договору про переведення боргу від 12.04.2012 року № 1 на суму 295 503,00 грн., Договору про переведення боргу від 13.04.2012 року № 2 на суму 1 985 245,50 грн. та Договору про переведення боргу від 16.04.2012 року № 3 на суму 1 676 031,37 грн. Загальна заборгованість за вказаними договорами на дату укладення договору б/н уступки права вимоги боргу відповідача становила 3 956 779,87 грн. Шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 439 455,17 грн. заборгованість зменшилась, та складає 2 517 324,70 грн. Враховуючи, що ОСОБА_1 заборгованість не погашається, позивач звернувся із відповідним позовом до суду

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, директор ТОВ «Директ Інвестмент» подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилалася на те, що суд першої інстанції не правильно взяв до уваги договори застави, задоволення вимог заставодержателя та акти звірки взаєморозрахунків, оскільки такі документи, на думку апелянта, були підробленими, оскільки колишній директор ТОВ «Директ Інвестмент» Ірклієнко Ю.П. не мав відповідних повноважень, так як такі договори за статутом укладаються тільки з погодженням загальних зборів, а даного погодження матеріали справи не містять. Апелянт вважає, що вказані правочини є нікчемними, а тому не потребують визнання їх недійсними.

Крім того, апелянт вказує, що наведені вище документи, що нібито підтверджують розрахунок сторін, фактично оформлені та підписані в поточному році. Жодного документу, щоб підтверджував направлення листів, повідомлень на адреси сторін вказаних договорів суду не надано, що на думку апелянта, свідчить про їх формальне виготовлення з метою ввести в оману суд щодо врегулювання заборгованості відповідача перед позивачем.

Представник позивача - Євсєєв М.В. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бауман Трейд» (за договором - первісний кредитор), ОСОБА_1 (за договором - боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» (за договором - новий кредитор) було укладено договір б/н уступки права вимоги боргу.

Умовами даного договору, зокрема п. 1.1 передбачено, що первісний кредитор, керуючись ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України уступає новому кредитору в повному обсязі, право вимоги боргу, що виникає із наступних договорів: Договір про переведення боргу від 12.04.2012 року за № 1 на суму 295 503,00 грн., заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 295 503,00 грн.; Договір про переведення боргу від 13.04.2012 року за № 2 на суму 1 985 245,50 грн., заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 1 985 245,50 грн., Договір про переведення боргу від 16.04.2012 року за № 3 на суму 1 676 031,37 грн., заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 1 676 031,37 грн.

На дату укладення цього договору заборгованість боржника за вищевказаними основними договорами становила 3 956 779,87 грн.

Згідно п. 1.2 договору, передбачено, що з моменту підписання цього договору до нового кредитора переходять всі права вимоги в повному обсязі, що належать первісному кредитору за основними договорами, вказаними в п. 1.1 цього договору.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що боржник зобов'язаний сплатити новому кредитору грошові кошти в розмірі 3 956 779,87 грн.

Відповідно до п. 1.6 договору, згідно з уступкою права вимоги боргу, новий кредитор зобов'язується сплатити первісному кредитору грошові кошти в розмірі 3 956 779, 87 грн. шляхом безготівкового перерахування в строк до 28.09.2012 року.

Згідно з п. 4.1, цей договір набуває дії з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань за цим договором.

Поряд із цим, 25.08.2013 року між ОСОБА_1 (кредитор), ОСОБА_8 (первісний боржник) та ТОВ «Директ Інвестмент» (новий боржник) укладено Договір про переведення боргу, згідно п. 2 якого первісний боржник переводить на нового боржника борг у розмірі 1 000 545,50 грн., що виник на підставі Договору уступки права вимоги боргу №1 від 06.04.2012 року, заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 1 00 454,20 грн. (а.с. 129-130).

Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого зобов'язання, що існують між сторонами згідно Договору уступки права вимоги боргу б/н від 28.07.2012 року, де позивач є кредитором, а відповідач - боржником, та Договору про переведення боргу б/н від 25.08.2012 року, де відповідач є кредитором, а позивач - боржником, припиняються у повному обсязі, що становить 1 000 545,50 грн. (а.с. 131-132).

26.08.2013 року між ОСОБА_1 (кредитор), ОСОБА_9 (первісний боржник) та ТОВ «Директ Інвестмент» (новий боржник) укладено Договір про переведення боргу, згідно п. 2 первісний боржник переводить на нового боржника борг у розмірі 438 909,67 грн., що виник на підставі Договору уступки права вимоги боргу №3 від 09.04.2012 року, заборгованість за яким на дату укладення цього договору складає 438 909,67 грн. (а.с. 108-109).

05.09.2013 року між ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_1 було укладено Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого зобов'язання, що існують між сторонами згідно Договору уступки права вимоги боргу б/н від 28.07.2012 року, де позивач є кредитором, а відповідач - боржником, та Договору про переведення боргу б/н від 26.08.2012 року, де відповідач є кредитором, а позивач - боржником, припиняються у повному обсязі, що становить 438 909,67 грн. (а.с. 127-128).

Таким чином, відповідно до вищезазначених договорів про зарахування * зустрічних однорідних вимог здійснено зарахування однорідної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Директ Інвестмент» та ТОВ «Директ Інвестмент» перед ОСОБА_1 на загальну суму 1 000 545,50 грн. + 438 909,67 грн. = 1 439 455,17 грн.

01.08.2012 року між ТОВ «Директ Інвестмент» та «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» укладено Договір застави, за умовами якого «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» поручився перед ТОВ «Директ Інвестмент» за борг ОСОБА_1, що існував згідно Договору уступки права вимоги боргу б/н від 28.07.2012 року, зі всіма додатковими угодами, змінами і доповненнями до нього (а.с. 117-126).

Відповідно до п.п. 1, 2 Додаткової угоди № 2 до Договору застави від 01.08.2012 року, укладеної 23.09.2013 року між ТОВ «Директ Інвестмент» та «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», зобов'язання за Договором уступки права вимоги боргу б/н від 28.07.2012 року (зі змінами і доповненнями) повністю припиняється дія Договору застави від 01.08.2012 року, в зв'язку з набуттям ТОВ «Директ Інвестмент», як заставодержателем, права власності на предмет застави шляхом укладення між «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_1 Договору про відступлення права вимоги від 23.09.2013 року (а.с. 115-116).

Також, 01.08.2012 року між ТОВ «Директ Інвестмент» (заставодержатель) та «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед» (заставодавець) укладено Договір про задоволення вимог заставодержателя, за умовами якого заставодавець зобов'язується передати, а заставодержатель зобов'язується прийняти частину грошових коштів, які належать заставодавцю на підставі Договору № Б-08/03/26/1/2 купівлі-продажу цінних паперів від 26.03.2008 року, а саме: право Заставодавця вимагати від ВЕББІНГ ЛТД (який є боржником заставодавця за Договором №Б-08/03/26/1/2 від 26.03.2008 року) виплати v частини грошових коштів в розмірі 500 000 євро, що по курсу НБУ становить 4 909 300 грн. (а.с. 134-138).

ЗгідноАкту звірки взаєморозрахунків від 23.09.2013 року, складеного між ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_1, з урахуванням Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.09.2013 року та Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.09.2013 року, Договору про переведення боргу б/н від 25.08.2013 року та Договору про переведення боргу б/н від 26.08.2013 року, за умовами яких зменшена сума боргу на загальну суму 1 439 455,17 грн., та на виконання Договору про відступлення права вимоги від 25.09.2013 року, що укладений між «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_1, при перевірці встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Директ Інвестмент» погашена повністю. Будь-яких претензій ТОВ «Директ Інвестмент» до ОСОБА_1 щодо виконання Договору уступки права вимоги боргу б/н від 28.07.2012 року не має (а.с.111).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погоджується і колегія суддів, виходив з того, що з матеріалів справи вбачається заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Директ Інвестмент» погашена повністю та сторони претензій одна до одної не мають, а позивачем не надано суду доказів того, що відповідні договори визнані недійсними або оспорюються у судовому порядку.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повного та всебічного розгляду справи, на основі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення із правильним застосуванням норма матеріального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не правильно взяв до уваги договори застави, задоволення вимог заставодержателя та акти звірки взаєморозрахунків, оскільки такі документи, на думку апелянта, були підробленими, оскільки колишній директор ТОВ «Директ Інвестмент» Ірклієнко Ю.П. не мав відповідних повноважень, так як такі договори за статутом укладаються тільки з погодженням загальних зборів, а даного погодження матеріали справи не містять, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач надав суду докази відсутності боргу, а саме, згідно Акту звірки взаєморозрахунків від 23.09.2013 року, складеного між ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_1, з урахуванням Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05.09.2013 року та Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.09.2013 року, Договору про переведення боргу б/н від 25.08.2013 року та Договору про переведення боргу б/н від 26.08.2013 року, за умовами яких зменшена сума боргу на загальну суму 1 439 455,17 грн., та на виконання Договору про відступлення права вимоги від 25.09.2013 року, що укладений між «Карлсбад Ентерпрайзіз Лімітед», ТОВ «Директ Інвестмент» та ОСОБА_1, при перевірці встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Директ Інвестмент» погашена повністю. Будь-яких претензій ТОВ «Директ Інвестмент» до ОСОБА_1 щодо виконання Договору уступки права вимоги боргу б/н від 28.07.2012 року не має (а.с.111).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Всупереч принципу змагальності, позивач, посилаючись на те, що вказані документи є підробленими, не надав а ні в суд першої інстанції, а ні колегії суддів під час апеляційного перегляду рішення жодних доказів на підтвердження даної обставини.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, який не взяв до уваги даних доводів позивача, оскільки ним не надано до суду доказів визнання таких договорів недійсними або їх оспорення в судовому порядку. Крім того, доказів будь-якого листування із контрагентами зазначених договорів щодо їх нелегітимності стороною позивача теж не надано.

Із зазначених підстава не заслуговують уваги колегії суддів і доводи про те, що документи було фактично формально виготовлено у цьому році, для того, щоб ввести суд в оману, оскілки дана обставина також не підтверджена доказами, а тому є тільки припущеннями апелянта, а відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставним є і посилання апелянта на те, що надані відповідачем документи є нікчемними, а тому не підлягають визнанню їх недійсними.

Так, згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Аналізуючи наведені норми матеріального законодавства, а також наявні в матеріалах справи докази, вбачається, що жодним нормативним актом законодавства прямо не встановлено недійсність наданих на свій захист відповідачем документів. Позивачем же не надано до суду доказів їх визнання недійсними або їх оспорення в судовому порядку.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився із виниклими правовідносинами сторін та законно відмовив у задоволенні позову, на основі наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді