Справа №: 2-951/11
УХВАЛА

Іменем України

"07" грудня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі головуючого - судді Нероди Л.М.,

за участю секретаря Борозни Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії справу за поданням начальника відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2016 року начальник відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України, до виконання своїх зобовязань, покладених рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Подання мотивує тим, що на виконанні Відділу ДВС ОМРУЮ знаходиться виконавче провадження ВП №28108279 з виконання виконавчого листа №2- 951, виданого 14.06.2011 р. Олександрійським міськрайонним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.03.2011 року і до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_3, тобто до 11 листопада 2021 року. А з 11 листопада 2021 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача і досягнення повноліття сином ОСОБА_4, тобто до 21 вересня 2025 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Боржник злісно ухиляється від виконання зобовязань. Заборгованість по аліментах станом на 01.12.2016 року становить 38 452,37 грн.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно довідки територіального сервісного центру МВС у Кіровоградській області від 06.09.2016 транспортних засобів, належних боржнику, не виявлено; згідно довідки інспекції сільського господарства від 06.09.2016 транспортних засобів, належних боржнику, не виявлено.

Згідно довідки Пенсійного фонду України від 21.11.2016 р. інформації про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно- правовими договорами, про останнє місце роботи, не знайдено,; згідно довідки управління Пенсійного фонду від 21.11.2016 р . інформацію щодо осіб- боржників, які отримують пенсії, не знайдено.

Згідно довідки Державної фіскальної служби України від 05.09.2016 юридичну особу ліквідовано (припинено)/фідичну особу -підприємця припинено.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 09.09.2016 року нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

21.11.2016 на адресу боржника надсилався виклик (копія додається) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на даний виклик та на інші виклики не зявлявся, про причини неявки не повідомив виконавця.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 09.09.2016 р. повідомлено про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 31.10.2016 р, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕА № 746996.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

11.08.2011 року державним виконавцем Олександрійського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-951, виданим 14 червня 2011 року Олександрійським міськрайонний судом Кіровоградської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.03.2011 року і до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_3, тобто до 11 листопада 2021 року. Аз11листопада 2021 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача і досягнення повноліття сином ОСОБА_4, тобто до 21 вересня 2025 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

До матеріалів даного подання додані запити державного виконавця, витяг про реєстрацію перетину державного кордону ОСОБА_1, згідно до якого 06.04.2012 року останній перетнув державний кордон у пункті пропуску Хутір, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, отримана інформація щодо майнового стану боржника.

Проте державним виконавцем не надано доказів щодо постійного не проживання ОСОБА_1 за останньою відомою адресою у звязку з виїздом за межі України, або наміру такого виїзду.

В матеріалах подання відсутні докази отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, акти про вихід державного виконавця за адресою проживання боржника, відсутні докази повідомлення боржника про необхідність явки до державного виконавця.

Крім того, до подання не надано доказів повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є необґрунтованим, передчасним, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, п. 5 ч.1 ст.6, ст.8 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України від 21 січня 1994 р., керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Л.М.НЕРОДА