У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В.,суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання дій порушенням права приватної власності, визнання порушення прав споживача, зміну правовідношень, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2016 року відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання порушення права приватної власності, визнання порушення прав споживача, внесення змін до договорів: №№ 016-17520-241213, 015-17520-241213, 005-17518-030913, 001-17518-030913, 002-17518-030913, 001-17518-250613, 002-17518-250613, 009-17518-270613, 004-17518-270613, 005-17518-270613, 014-17518-270613, 013-17518-270613, 001-17519-051113 та стягненні коштів відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що рішення постановлене без належного обґрунтування, без встановлення всіх обставин справи, без розгляду всіх позовних вимог, без викладення всіх обставин справи.

Зазначав, що мораторій на задоволення кредиторів не заважає розгляду майнових позовних вимог.

З цих підстав просив рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2016 року скасувати.

Сторони у встановленому законом порядку, завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилися і поважних причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Вирішуючи спір за позовом ОСОБА_1, суд першої інстанції констатував, що дії банку призвели до порушення права власності та споживача фінансових послуг, оскільки обмежувалося його право володіти та розпоряджатися грошовими коштами, які мали б бути йому виданими банком після закінчення строку, визначеного у договорах вкладів. Однак, в позові місцевий суд відмовив, оскільки щодо ПАТ «Дельта Банк» розпочато процедуру ліквідації банку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст.1060 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

ОСОБА_1 відповідно до заяв від 24.03.2014р., 04.04.2014р., 14.05.2014р., 21.05.2014р., 27.06.2014р., 11.06.2014р. та інших заяв і платіжних доручень не одноразово звертався до банку про видачу йому депозитів і нарахованих відсотків повністю у валютах вкладів.

Банк не підтвердив належними і допустимими доказами вчасне виконання своїх зобов'язань щодо видачі ОСОБА_1 строкових вкладів по спірних договорах чим порушив вимоги ст.526 ЦК України та права позивача.

Порушене право підлягає захисту, однак, як вірно зазначив місцевий суд, не в спосіб обраний позивачем, а саме внесення змін до депозитних договорів та стягнення на його користь з банк сум за користування чужими коштами.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом із наданих копій договорів, що між ОСОБА_1, та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договори банківського вкладу (депозиту), з правом додаткового внесення коштів: №№ 005-17518-030913 від 03.09.2013р. - сума вкладу 200 євро, процентна ставка 9, 35% річних, на строк до 08.09.2014р.; 001-17518-030913 від 03.09.2013р. - сума вкладу 200 доларів США, процентна ставка 10, 35% річних, на строк до 08.09.2014р.; 001-17518-250613 від 25.06.2013р. - сума вкладу 200 євро, процентна ставка 9, 1% річних, на строк до 30.06.2014р., 002-17518-250613 від 25.06.2013р. - сума вкладу 200 євро, процентна ставка 9, 35% річних, на строк до 30.06.2014р., 009-17518-270613 від 27.06.2013р. - сума вкладу 200 доларів США, процентна ставка 10, 1% річних, на строк до 02.07.2014р., 004-17518-270613 від 27.06.2013р. - сума вкладу 200 євро, процентна ставка 8, 6% річних, на строк до 24.03.2014р., 005-17518-270613 від 27.06.2013р. - сума вкладу 200 євро, процентна ставка 8, 85% річних, на строк до 24.03.2014р., 014-17518-270613 від 27.06.2013р. - сума вкладу 200 доларів США, процентна ставка 9, 85% річних, на строк до 24.03.2014р., 013-17518-270613 від 27.06.2013р. - сума вкладу 200 доларів США, процентна ставка 9, 6% річних, на строк до 24.03.2014р., 001-17519-051113 від 05.11.2013р. - сума вкладу 200 доларів США, процентна ставка 10, 35% річних, на строк до 10.11.2014р. Виплата вкладів та процентів була передбачена шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника.

Між сторонами укладалися і інші договори №№ 016-17520-241213, 015-17520-241213, 002-17518-030913 однак позивач їх не подав до суду.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відмовляючи позивачу місцевий суд обґрунтовано посилався на ч.4 ст.652 ЦК України та не встановлення в справі винятковості обставин, які б давали підставу для зміни в судовому порядку вищезазначених договорів банківських вкладів між сторонами, в тій частині, що заявлена у змісті позовних вимог.

Крім того, вірно зазначено судом першої інстанції, що, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесений до категорії неплатоспроможних та з 03.03.2015р. розпочата процедура виведення банку з ринку. Згідно із постановою Правління НБУ від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

Згідно п.6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст.36 цього ж Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Отже, оскільки щодо ПАТ «Дельта Банк» розпочато процедуру ліквідації банку, то місцевий суд дійшов вірного висновку, що це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та обґрунтовано відмовив і в частині вимог про стягнення коштів.

Зазначена позиція місцевого суду повністю узгоджується з висновками викладеними в Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016р. (справа №6-2001цс15) та відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для суду.

Оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: