Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/1460/16 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/778/4997/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2016 року про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки.

В судовому засідання позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд з метою виконання майбутнього рішення суду накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки, яка розташована на землях Водянської сільської ради за межами с. Водяне Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області розміром 1,7895 га (кадастровий номер :04:005:0216).

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність у зв»язку з порушенням судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу з цього питання.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та наданий виділений матеріал, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття їх може утруднити чи зробити неможливім виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечували шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Виходячи зі змісту ст.ст. 151-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути спів- мірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 9 "Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що стороною позивача не надано суду відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, хто є власником цього майна на час розгляду заяви позивача про забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що до громадянина ОСОБА_6Ш, який згідно договору дарування спірної земельної ділянки від 08.07.2016 року є обдарованим, позовні вимоги на час розгляду справи у суді не заявлялися.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є вимоги ОСОБА_2 немайнового характеру скасування розпоряджень та визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Але вид забезпечення позову, зазначений у заяві, не співмірний з заявленими вимогами, оскільки накладення арешту на спірну земельну ділянку не є передумовою, направленою на можливість виконання рішення суду у випадку задоволення позову про скасування розпоряджень та визнання недійсними державних актів.

Тому судом зроблено правильні висновки, що накладення арешту на земельні ділянки, які не належать ані позивачу, ані відповідачам, ніяким чином не гарантує реальне виконання прийнятого за даним позовом позитивного рішення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на земельну ділянку, врахував межі позовних вимог позивача, який будь-яких матеріальних вимог щодо самої земельної ділянки не заявляв. Тобто при відмові в забезпеченні позову в обраний позивачем спосіб суд дотримався вимог процесуального закону щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими у ньому вимогами, належним чином вмотивувавши такі свої висновки.

За таких обставин, колегія визнає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою,

оскільки вона відповідає вимогам процесуального закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

ОСОБА_7