Справа № 462/5169/16 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/6676/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скарго ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 29 вересня 2016 року по справі за поданням Головного державного виконавця Залізничного Відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 29 вересня 2016 року подання Головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобов"язань по виконавчому листу №442/6474/15ц від 05.04.2016 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 151860,4 грн. на користь ОСОБА_5.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3. Вважає ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 29 вересня 2016 року незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права, в зв"язку з чим порушує його конституційне право на свободу пересування. Стверджує, що невиконання боржником зобов"язань самостійно, не може свідчити про його ухилення від покладених на нього рішенням обов"язків. В апеляційній скарзі просить ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 29 вересня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання Головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа з примусового виконання виконавчого листа №442/6474/15ц від 5.04.2016 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3; 151860,40 грн. на користь ОСОБА_5.

Боржник у наданий державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду заборгованість не погасив і не вчиняє жодних дій для її погашення, що судом першої інстанції трактовано як ухилення від погашення існуючої заборгованості.

Задовольняючи подання Головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду і існує ризик того, що боржник може залишити територію України, не погасивши наявної заборгованості.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд зобов'язаний негайно розглянути питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Але судом першої інстанції без участі державного виконавця на якого і покладено тягар доказування ухилення боржника від виконання судового рішення та огляду в судовому засіданні виконавчого провадження, ухвалено судове рішення, яким обмежено ОСОБА_3 в здійсненні його конституційних прав.

Сам факт невиконання рішення суду в добровільному порядку не є підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду по суті питання на новий розгляд з участю державного виконавця.

Керуючись ст.ст.312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 29 вересня 2016 року - скасувати із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2