Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1378/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2016 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.

секретаря Климус Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 8 в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 25.01.2006 року.

Посилається на те, що 31.10.2005 року помер її дід ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 8 в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту на дане майно ОСОБА_3 не залишив, спадкоємцями його майна за законом були діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_2. Спадкоємці за законом на час відкриття спадщини постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_3 не проживали, в установлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом не подавали, ставити питання про продовження строку для прийняття спадщини не будуть, спадщину не прийняли та її не оформляли, одержувати свідоцтво про право на спадщину не бажали, про що надали відповідні заяви. Дружинна спадкодавця ОСОБА_2, будучи спадкоємицею майна померлого ОСОБА_3 за законом спадщину після його смерті прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із ним, проте, 25.01.2006 року ОСОБА_2 померла та не оформила спадщину після смерті ОСОБА_3 належним чином.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить згаданий житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, яку вона заповіла їй.

Спадкоємцями, котрі б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є діти померлої ОСОБА_4, ОСОБА_5, котрі на обовязкову частку у спадковому майні, що залишилось після смерті матері ОСОБА_2 не претендують, від неї відмовились на користь позивача, про що надали відповідні заяви.

З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач 05.05.2016 року звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, проте у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, бо вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Рішенням Заставнівського районного суду від 29.06.16 року позивачу ОСОБА_1., було визначено додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті бабки ОСОБА_2 померлої 25.01.2006 р. в с.Мосорівка.

З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач повторно звернулася до нотаріуса із заявою, проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на згаданий житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просили їх задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності.

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.10.2005 року в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області помер ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №007973 від 01.11.2005 року (а.с. 23).

Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 по місцю його останнього проживання вул. Сагайдачного, 8 с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №399 (а.с. 27).

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 8 в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлим ОСОБА_3, на який сільська рада не видавала свідоцтво про право власності. Вказане господарство збудоване за власні кошти, колгоспним двором не вважається. За даним господарством, згідно земельно-шнурової книги закріплені земельні ділянки, площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та 0,48 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується довідками Мосорівської сільської ради №498, №502 від 08.08.2016 року та 08.08.2016 року відповідно (а.с. 30, 32).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

В довідці Мосорівської сільської ради №502 від 01.08.2016 року (а.с. 25) вказано, що згідно із записом у по господарській книзі №1 за особовим рахунком №0045-3 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташвоаний в селі Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Сагайдачного, 8, який належав ОСОБА_3 Вказане видно також і з копії по господарської книги згідно, якої головою домогосподарства по вул. Сагагайдачного , 8 вказаний ОСОБА_3 (а.с. 33-34).

В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Заповіт померлий ОСОБА_3 не вчиняв, спадкоємцями його майна за законом є були діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_2 вказане підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-БК №045659 від 14.11.2001 року та про одруження серії 1-НМ №075948 від 11.12.2001 року (а.с. 19), копією свідоцтва про народження серії ІV-УР №536411 від 02.09.1961 року (а.с. 20), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-МИ №410850 від 26.12.1988 року (а.с. 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270, ч.ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною

На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи спадкоємцями першої черги майна померлого ОСОБА_3 за законом спадщину не прийняли, її не оформляли та на спадщину не претендують, одержувати свідоцтво про право на спадщину не бажають, про що уповноваженим органам нотаріату подали відповідні заяви (а.с. 45, 46).

Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_8, будучи спадкоємицею першої черги майна померлого ОСОБА_3 проживала із останнім та вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідки сільської ради №399 (а.с. 27).

Проте, ОСОБА_8 спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 не оформила належним чином, оскільки 25.01.2006 року померла, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №012619 від 26.01.2006 року (а.с. 24).

Внаслідок смерті ОСОБА_2 по місцю її останнього проживання вул. Сагайдачного, 8 с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою.

Вказане спадкове майно ОСОБА_8, згідно заповіту від 05.12.2005 року, посвідченого секретарем виконкому Мосорівської сільської ради ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №05, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був заповіла позивачу ОСОБА_1 Вказане видно із заповіту (а.с. 25), довідок сільської ради №399, 500, 501 (а.с. 27, 28, 29), копії свідоцтва про народження серії І-МИ №002982 від 04.05.1995 року (а.с. 20), копії повторного свідоцтва про одруження серії І-МИ №028054 від 08.10.2000 року (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Відповідно цих вимог закону, спадкоємцями, що на момент смерті ОСОБА_8 мали право на обовязкову частку її спадкового майна є діти померлої ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-БК №045659 від 14.11.2001 року та про одруження серії 1-НМ №075948 від 11.12.2001 року (а.с. 19), копією свідоцтва про народження серії ІV-УР №536411 від 02.09.1961 року (а.с. 20). Проте ОСОБА_4, ОСОБА_5, як спадкоємці, котрі мають право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом від неї у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини відмовилась, про що уповноваженим органам нотаріату подали відповідні заяви (а.с. 45, 46).

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 не проживала, що видно із довідки сільської ради №399 (а.с. 27), тому з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач 05.05.2016 року звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, бо вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №43770230 від 05.05.2016 року (а.с. 36) та копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №470/02-31 від 18.05.2016 року (а.с. 37-38).

Рішенням Заставнівського районного суду від 29.06.16 року позивачу ОСОБА_1., було визначено додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 25.01.2006 року в с. Мосорівка (а.с. 39-42).

З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою до нотаріуса, в звязку із чим була заведена спадкова справа, проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок зх. Господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 8 в с. Мосорівка нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №963/02-31 від 06.10.2016 року (а.с. 43-44).

З урахуванням вищевказаного суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Сагайдачного, 8 в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області, проте його не оформила належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 року №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем ОСОБА_1, як спадкоємицею майна померлої ОСОБА_2 за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 52), згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №264 від 30.12.2015 року (а.с.51), зведеного акту вартості будинків (а.с. 50), житловий будинок розташований по вул. Сагайдачного, 8 в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1941 році, а господарські будівлі до нього у 1960 році, їх вартість становить 46618 (сорок шість тисяч шістсот вісімнадцять) гривень.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1241, 1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 10, 11, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Сагайдачного, 8 в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 25.01.2006 року в с. Мосорівка Заставнівського району Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області .

Суддя Пухарєва О.В.