Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/8970/16 Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
Пр. № 22-ц/778/5316/16
УХВАЛА

09 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя-доповідач апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_1,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року

у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві (надалі Фонду) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про скасування актів за формою Н-5 та Н-1

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Фонд звернувся до суду з апеляційною скаргою від 30.11.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що Фонд вже подавав апеляційну скаргу від 03.10.2016 року у цій справі (а.с. 111-115), яку ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто апеляційну скаргу апелянту (а.с. 148-149).

Тому, при вищевикладених обставинах, при повторній подачі вказаної апеляційної скарги від 30.11.2016 року Фондом вже пропущено строк на апеляційне оскарження рішення першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення суду ухвалено 23.09.2016 року у присутності представника позивача.

Апеляційну скаргу направлено поштою до суду першої інстанції 30.11.2016 року (конверт а.с. 169), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Фонд разом із апеляційною скаргою подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року, в якому позивач просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду першої інстанції, так як недоліки апеляційної скарги від 03.10.2016 року не були усунуті, суд ухвалив вважати апеляційну скаргу Фонду від 03.10.2016 року неподаною та повернути її апелянту; вважає, що судом не були враховані строки поштового перебігу відправлення час отримання заявником оригіналів платіжних доручень та передчасно постановлено ухвалу про повернення апеляційної скарги від 03.10.2016 року.

Однак, вказане клопотання Фонду про поновлення строку на подачу вищезазначеної апеляційної скарги скоріше нагадує касаційну скаргу на вищезазначену ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14.11.2016 року у цій справі, ніж зазначає поважні причини пропуску строку та підстави для його поновлення апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, вказані Фондом причини пропуску не свідчать про наявність об'єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому визнані неповажними.

Оскільки, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є обєктивно непереборними і повязані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обовязків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ч. 1 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Крім того, матеріали цієї справи, у тому числі апеляційна скарга Фонду взагалі не містять відомостей про конкретну дату отримання копії ухвали апеляційного суду Запорізької області від 14 листопада 2016 року, що унеможливлює суду апеляційної інстанції зробити правильні висновки з приводу пропуску (непропуску) строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України заявнику необхідно розяснити, що він вправі у тридцятиденний строк з моменту отримання ухвали звернутися до апеляційного суду Запорізької області з заявою де зазначити інші поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2016 року.

Крім того, апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки Фонд при зверненні до апеляційного суду із апеляційною скаргою від 30.11.2016 року не сплатив судовий збір.

З 1 вересня 2015 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року починають діяти нові ставки для сплати судового збору.

Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог - ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У даній справі предметом спору є окремо дві вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подачі позову до суду першої інстанції для юридичної особи, судовий збір за подачу позовної заяви на рішення суду немайнового характеру оплачується у розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн.)

Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (1378 грн.), тобто 1515,80 грн.

При цьому, встановлено, що Фондом при подачі вищезазначеної апеляційної скарги від 30.11.2016 року до апеляційного суду надано платіжні доручення №16310 від 15 листопада 2016 року, №15400 від 20 жовтня 2016 року, №14599 від 10 жовтня 2016 року (а.с. 152-154) про сплату судового збору на загальну суму 3031,60 грн., які були сплачені ще при подачі попередньої апеляційної скарги від 03.10.2016 року, та які було підтверджено і зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про судовий збір» в листопаді 2016 року при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у цій справі за попередньою скаргою Фонду від 03.20.2016 року.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 п. 2 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Встановлено, що Фонд з такою заявою у цій справі не звертався.

Отже, Фонду при подачі апеляційної скарги від 30.11.2016 року необхідно сплатити 3031,60 грн. (сума двох немайнових вимог) судового збору на вказаний розрахунковий рахунок.

Реквізитами банківської установи, уповноваженої приймати судовий збір за подачу апеляційних скарг є: банк одержувача: ГУДКСУ в Запорізькій області, одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області, код одержувача (код за ЄДРПОУ): 38025409, код банку одержувача (МФО): 813015, рахунок одержувача: 0007, призначення платежу: судовий збір, код суду 02891457, п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. ст. 121, 294, 297 ЦПК України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві залишити без руху.

Надати заявнику строк пять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 3031,60 грн. на вказані реквізити.

Надати заявнику строк тридцять днів з моменту отримання копії цієї ухвали суду для надання суду апеляційної інстанції інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року.

Попередити заявника, що у випадку невиконання останнім зазначених вимог суду апеляційної інстанції до апеляційної скарги будуть застосовані правила ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_1