Провадження № 22ц/790/6822/16 Головуючий 1-ї інстанції Єфіменко Н.В.
Справа № 2-3264/09 Доповідач Бровченко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Швецової Л.А., Яцини В.Б.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі 2-3264/09/05 за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявленої вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» посилалось на задоволення рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2009 року позову ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» у вищевказаній справі. Згідно трьох договорів від 19 листопада 2015 року про відступлення права вимоги, укладених між: ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Комерційний ОСОБА_4»; ПАТ «Комерційний ОСОБА_4» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА»; ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», право вимоги за кредитним договором №013/07-01-0618-08 від 21 липня 2008року перейшло від ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 викликались судом першої інстанції для розгляду справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. У цивільній справі 2-3264/09/05 за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягувача ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» змінено на стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2016 року позов ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за договором та відсотками у сумі 54348 грн. 99 коп. , судові витрати в сумі 646 грн. 36 коп.

Згідно договорів про відступлення права вимоги, укладених 19 листопада 2015 року між: ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ПАТ «Комерційний ОСОБА_4»; ПАТ «Комерційний ОСОБА_4» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА»; ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», право вимоги за кредитним договором №013/07-01-0618-08 від 21 липня 2008року перейшло від ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та замінюючи сторону виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що відступлення права вимоги за договором кредиту та договором поруки відбулось відповідно до чинного законодавства, тому стягувач у виконавчому провадженні щодо стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1, ОСОБА_3 підлягає заміні.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, який не викликає сумніву, оскільки він відповідає обставинам і матеріалам справи та узгоджується з правовими нормами, які регулюють ці відносини.

Доводи апеляційної скарги, що у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження необхідно відмовити, оскільки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не є стороною виконавчого провадження та товариством не доведено факт переходу до нього права вимоги, є помилковими. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права та є підставою для зміни чи скасування ухвали Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) , правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Підстав для відступлення від зазначеної правової позиції судова колегія не вбачає.

Посилання представника ОСОБА_5, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не надало суду оригінали документів чи їх належно завірені копії, не є підставою для відмови у задоволені заяви товариства.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування заяви про заміну стягувача на правонаступника директором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подано договори про відступлення право вимоги та витяги з реєстрів боржників, які були прошиті та завірені директором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 з клопотанням про витребування оригіналів договорів про відступлення права вимоги не звертався.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами несправстовано факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання обов'язків, договори про відступлення права вимоги є дійсними, підстав для відмови у задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадження відсутні.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -