АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником за довіреністю ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду м.Києва від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фокус Медія», ОСОБА_5, ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи (заміна одного з відповідачів), у якому просить:

1. Визнати недостовірною, розповсюджену заступником Міністра оборони України ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 року оприлюднену в мережі Інтернет на веб-сайті http://focus.ua, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», інформацію щодо причетності полковника МО України ОСОБА_4 до порушень законодавства України, проведення службових розслідувань та його звільнення з роботи в Міністерстві оборони України в наступній частині: «Не лише по кожному зверненні до нас, але і по кожному посту в Facebook проводяться службові розслідування. В цьому році ми провели десятки, а можливо сотні розслідувань. Відвідуючи полігони, казарми, блокпости, я часто даю свій мобільний простим солдатам. Винуватих понижують в званні та посадах, оголошують догани, звільняють. Щотижнево звільняють по декілька людей. Де тепер всесильні колись ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_7 (колишні службовці Міноборони, які відповідали за держзакупівлі і квартирне питання для військових. - Фокус) ? В цьому році ми звільнили 86 військових керівників різного рівня і 13 цивільних. Фактично змінилось все керівництво. Часто нам задають питання, чому ці люди не в тюрмі, однак Міноборони не має повноважень відправляти когось за грати. В наших силах провести службове розслідування, підтвердити факт порушень і передати справу в прокуратуру».

2. Зобов'язати Міністерство оборони України та ТзОВ «Фокус МЕДІА» протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, на веб-сайті Міністерства оборони України, адреса в глобальній мережі Інтернет http://www.mil.gov.ua/ та веб-сайті Фокус. ua, що є власністю ТзОВ «Фокус МЕДІА», адреса в глобальній мережі Інтернет http://focus.ua сростувати вище вказану недостовірну інформацію про полковника ОСОБА_4, а саме зазначивши, що «ОСОБА_4 не має відношення до розкрадання майна Міністерства оборони України і не працював за відкати, щодо його дій не проводились службові розслідування та відносно нього не розслідуються кримінальні провадження, і ОСОБА_4 надалі працює в Міністерстві оборони України».

3. Зобов'язати Міністерство оборони України протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, спростувати вище вказану недостовірну інформацію про полковника ОСОБА_4, зазначивши, що «ОСОБА_4 не має відношення до розкрадання майна Міністерства оборони України і не працював за відкати, щодо його дій не проводились службові розслідування та відносно нього не розслідуються кримінальні провадження, і ОСОБА_4 надалі працює в Міністерстві оборони України».

4. Зобов'язати ТзОВ «Фокус МЕДІА», протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили, спростувати вище вказану недостовірну інформацію про полковника ОСОБА_4, що «ОСОБА_4 не має відношення до розкрадання майна Міністерства оборони України і не працював за відкати, щодо його дій не проводились службові розслідування та відносно нього не розслідуються кримінальні провадження, і ОСОБА_4 надалі працює в Міністерстві оборони України».

5. Стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 100000 грн. за завдану моральну шкоду. Зазначені кошти перерахувати на розрахунковий рахунок 8611 в Державній казначейській службі України, одержувач Міністерство оборони України (код ЕДРПОУ 00034022, МФО 820172) для медичного забезпечення воїнів АТО.

Вимоги обґрунтовує тим, що зазначена інформація викладена на веб-сайті ТОВ «Фокус МЕДІА», є результатом інтерв»ю, наданого заступником Міністра оборони України ОСОБА_2, інтерв»юеру ОСОБА_5 та є відповіддю на питання «Яка доля тих, хто роками розкрадав майно Міноборони і роками працював за відкати? Чи могли позбавитись від них?».

ОСОБА_4 зазначає, що така інформація порушує його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки є неправдивою та вона дискредитує його, зокрема як і військовослужбовця перед підлеглими. Крім того, зазначає, що він досі є діючим військовослужбовцем, відносно нього не проводилось будь-яких розслідувань згідно із характером висловлених обвинувачень, та він безпосередньо підпорядкований заступнику Міністра оборони України ОСОБА_2

Зазначає, що поширення інформації призвело до погіршення стана його здоров»я, здоров»я його матері, та вплинуло на неповнолітню дочку. Все зазначене призвело до душевних страждань чим спричинено моральну шкоду.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 08 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача ОСОБА_4 інформацію, поширену відповідачами ОСОБА_2 та ТОВ «Фокус Медіа» шляхом оприлюднення ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на веб-сайті http://focus.ua під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме:

«Не лише по кожному зверненні до нас, але і по кожному посту в Facebook проводяться службові розслідування. В цьому році ми провели десятки, а можливо сотні розслідувань. Відвідуючи полігони, казарми, блокпости, я часто даю свій мобільний простим солдатам. Винуватих понижують в званні та посадах, оголошують догани, звільняють. Щотижнево звільняють по декілька людей. Де тепер всесильні колись ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_7 (колишні службовці Міноборони, які відповідали за держзакупівлі і квартирне питання для військових. - Фокус)? В цьому році ми звільнили 86 військових керівників різного рівня і 13 цивільних. Фактично змінилось все керівництво. Часто нам задають питання, чому ці люди не в тюрмі, однак Міноборони не має повноважень відправляти когось за грати. В наших силах провести службове розслідування, підтвердити факт порушень і передати справу в прокуратуру».

Зобов'язано ТОВ «Фокус Медіа» () протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили на веб-сайті товариства http://focus.ua спростувати вищенаведену інформацію, зазначивши, що «ОСОБА_4 не має відношення до розкрадання майна Міністерства оборони України і не працював за відкати, щодо його дій не проводились службові розслідування та відносно нього не розслідуються кримінальні провадження».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1500 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що надане у інтерв»ю висловлення є оціночним судженням, не містить у собі звинувачень ОСОБА_4; зазначає, що суд не встановив, в чому саме полягає порушене право позивача; посилається на недоведеність факту спричинення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а також представники інших відповідачів доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_4 22 січня 2014 року призначений на посаду заступника начальника відділу підготовки до відчуження фондів та земель правління обліку та використання державних фондів Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, з 30 квітня 2014 року обіймає посаду першого заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, де працював станом на день звернення до суду з вказаним позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року на веб-сайті, що належить ТОВ «Фокус МЕДІА», з»явилось інтерв»ю, надане заступником Міністра оборони України ОСОБА_2 інтерв»юеру ОСОБА_5. Частиною цього інтерв»ю є інформація, яка стала підставою звернення ОСОБА_4 до суду із цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена інформація не є оціночним судженням, містить в собі недоведені твердження, які негативним чином впливають на сприйняття особистості ОСОБА_4

При цьому суд дійшов висновку про відсутність скаладу цивільного правопорушення безпосередньо у діях Міністерства оборони України.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Стаття 32 Конституції України передбачає, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім»ї.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності, містить в собі неправдиві дані, викладена із перекрученням фактів.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори. Згода на обов»язковість яких надана Верховною радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси. Як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що ставлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або інших прав осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

При цьому преса не повинна переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань, так само, як із питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Лінгенс проти Австрії» та «Українська прес-група» проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання, поглядів, припущень не підлягає доведенню. Особа, яка висловлює не факти, а свої погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов»язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

У своїх рішеннях Європейським судом з прав людини наголошено про необхідність врахування критерію пропорційності, а також обґрунтованості обмеження.

У порушення вимог зазначеного національного і міжнародного законодавства та практики Європейського суду з прав людини суд першої інстанції не врахував розуміння відомостей фактичного характеру, які не відповідають дійсності та порочать позивача, від думок, поглядів, ідей, оцінок, поширених автором у статі в порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова, та не обґрунтував необхідності втручання суду в процес реалізації автором цього права.

Аналіз змісту статті свідчить про те, що викладена інформація не містить тверджень про факти, з якими можливо безумовно ідентифікувати особу позивача.

Натомість мовно-стилістичний засіб викладення інформації та зміст висловів є вираженням суб»єктивних думок, поглядів та оцінок відповідача без посилань на конкретні факти, а стилістика викладення інформації і застосовані мовні обороти не мають стверджувального характеру. При цьому факти, які б доводили, що оспорювана інформація мотивована цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача, відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відтак, повно дослідивши матеріали справи, судом надана невірна оцінка зібраним у справі доказам, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником за довіреністю ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 08 вересня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення інформації недостовірною, зобов»язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фокус Медіа» вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди та стягнення судового збору, та ухвалити нове, яким в задоволенні цих вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов