АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Борисової О.В.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович, ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 755/18194/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8506/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», треті особи: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М., ОСОБА_3, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06.04.2015р. №460, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М., по звернення стягнення на автомобіль «AUDI» А6 д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності позивачу.

В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що 25 січня 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50007426 про надання кредиту у розмірі 340 031,94 грн. та 135 041,45 грн. додаткового кредиту.

В забезпечення кредитного договору 06 лютого 2013 року з відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею О.В., зареєстрований у реєстрі за №261.

Святошинським ВДВС РУЮ в м. Києві на підставі виконавчого напису від 06.04.2015 року № 460 вчиненим Приватним нотаріусом КМНО Хижняком А.М. відкрито виконавче провадження № 47180867 по зверненню стягнення на автомобіль марки «AUDI» А6 д.н.з. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» з метою задоволення вимог останнього у розмірі несплачених чергових платежів - 53 702,94 грн., штрафних санкцій за вимогами щодо оплати - 2 339,00 грн., витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості - 3 150,00 грн., штрафу за порушення повернення кредиту - 68 006,39 грн., суми кредиту - 660 329,99 грн., а всього у розмірі 787 528,32 грн.

У ході виконавчого провадження № 47180867 активно вчиняються виконавчі дії спрямовані на примусове вилучення у нього автомобіля та його реалізації в рахунок погашення боргу перед ТОВ «Порше Мобіліті».

Про такі дії він дізнався 24.06.2015 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження після того як 06.06.2015 року на посту ДПС № 2 «Запоріжжя- Північ» було затримано належний йому автомобіль на підставі постанови від 16.04.2015 року про розшук майна боржника, про яку йому стало відомо від працівників ДПС.

Зазначений виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказана сума заборгованості не є безспірною, так як вона зазначена без врахування сум погашення кредиту, які були ним внесені 31.10.2014 року у розмірі 50 000,00 грн. та 01.12.2014р. у розмірі 6 000,00 грн., штрафні санкції нараховані безпідставно, а тому сума заборгованості є значно меншою, ніж заявлена ТОВ «Порше Мобіліті» до нотаріуса. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості.

Жодного письмового повідомлення щодо сплати кредитних зобов'язань у розмірі 787 528,32 грн. на його адресу не надходило, про таку суму боргу, яка одноособово нарахована відповідачем, він дізнався лише з матеріалів виконавчого провадження, тому він не міг заперечити проти нарахованої ТОВ «Порше Мобіліті» суми заборгованості.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Порше Мобіліті» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність і необґрунтованості, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що суд першої інстанції не правильно оцінив дійсні обставини справи та помилково прийшов до висновку про те, що вказана в виконавчому написі сума є небезспірною, оскільки відповідачем були чітко дотримані норми законодавства, надано повний перелік документів, якій необхідний для вчинення нотаріусом виконавчого напису, зокрема і підтвердження направлення на адресу боржника вимоги про повернення кредиту, яку останній проігнорував.

Апелянт вказує, що незгода боржника з порядком визначення розміру заборгованості, не оспорюючи такі умови договору, не є підставою для висновку про те, що сума заборгованості, зазначена у виконавчому написі, є спірною.

Представник позивача - ОСОБА_7 надіслав на адресу суду електронне повідомлення, в якому просив відкласти розгляд справи, у зв'язку із його зайнятістю в іншій справі, в іншому суді.

Дане клопотання було розглянуто колегією суддів та відхилено, оскільки заявником не було долучено до нього належних доказів, які б підтверджували поважність причин неявки до суду.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» - Виговська А,К. надіслала на адресу суду електронне повідомлення, в якому просила проводити судове засідання без їхньої участі.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності не з'явившихся осіб.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 25 січня 2013 року було укладено кредитний договір № 50007426, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 340 031,94 грн., що еквівалентно 41 721,71 дол. США та додатковий кредит в сумі 135 041,45 грн., що еквівалентно 16 569,50 дол. СІЛА зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,90 % річних на 60 місяців (а.с. 20-31).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами 06 лютого 2013 року було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею О.В., зареєстрований у реєстрі за № 261, за умовами якого позивачем передано в заставу належний йому транспортний засіб марки AUDI А6, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 14-19).

06 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис № 460 про звернення стягнення на транспортний засіб марки AUDI А6, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі несплачених чергових платежів 53 702,94 грн., штрафних санкцій за вимогами щодо оплати - 2 339,00 грн., витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості - 3150,00 грн., штрафу за порушення терміну дострокового повернення кредиту - 68 006,39 грн., суми кредиту - 660 329,99 грн., що становить 787 528,32 грн. (а.с. 6).

У матеріалах справи міститься копія вимоги (повідомлення) ТОВ «Порше Мобіліті» від 19.01.2015 року на ім'я ОСОБА_1 та вимоги від 19.01.2015 року адресована ОСОБА_3 щодо дострокового повернення кредиту і сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 120, 122). Також наявна копія рекомендованого повідомлення із зазначенням про те, що лист було вручено ОСОБА_1 особисто (а.с. 121).

У адресованій відповідачу вимозі від 19.01.2015 року про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором зазначено про те, що станом на 19.01.2015 року заборгованість за кредитним договором становить у розмірі 784 465 грн. 00 коп., що складається із: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту - 559 220,65 грн., несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 53 702 грн. 94 коп., штрафних санкцій 2 339,00 грн., витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості 3 150,00 грн. та штрафу за порушення терміну повернення кредиту 166 052,41 грн. (а.с. 120).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума у вимозі відрізняється від суми вказаній у виконавчому написі нотаріуса, позивач пояснював, що не визнає її, а тому на думку суду відсутній обов'язковий елемент для вчинення виконавчого напису - безспірність вимоги.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки суд не забезпечив повний та всебічний розгляд справи, висновки суду не відповідають наявним в матеріалах справи доказам, а рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, у своєму рішенні суд першої інстанції, зокрема, послався на ту обставину, що вимога до ОСОБА_1 надсилалася ТОВ «Порше Мобіліті» за адресою: АДРЕСА_1, в той час як насправді ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Проте даний факт ніяким чином не впливає на обґрунтованість позову, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 була отримана вимога кредитора, а за якою саме адресою він її отримав на правильність здійснення виконавчого напису нотаріусом не впливає.

Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме зі зворотного повідомлення з почтової установи, ОСОБА_1 особисто 24.01.2015р. отримав лист з вимогою від ТОВ «Порше Мобіліті» за адресою АДРЕСА_1 (том 1, а.с.121)

Крім того, як вбачається з розділу 8 договору, сторони передбачили як місце реєстрації ОСОБА_1 (АДРЕСА_2), так і місце його фактичного проживання (АДРЕСА_1) (том 1, а.с.18).

Щодо висновку суду про відмінність суми у вимозі та у виконавчому написі нотаріуса слід зазначити наступне.

Так, позивачем не було надано суду доказів про наявність спору між сторонами та наявності позову до кредитора. Позивач навіть не вказував про дієві наміри звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, незважаючи на те, що йому було відомо про наміри кредитора розпочати процедуру звернення стягнення на належне йому майно

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують надані нотаріусу документи.

Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів які йому надаються для здійснення нотаріальної дії.

Встановивши, що кредитором нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, колегія суддів дійшла висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору.

Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував і позицію Верховного Суду України щодо застосування судами положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218,303-305, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк Андрій Миколайович, ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді