Номер провадження: 22-ц/785/1236/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Драгомерецького М.М.,

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та відсотків за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

16 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу та відсотків за договором позики.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 жовтня 2014 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 132 187, 50 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

20 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою та просила здійснити розстрочку виконання зазначеного рішення шляхом стягнення з неї рівними частинами щомісяця, кожна з яких складає 1 000 гривень.

В обґрунтування заяви зазначила, що старшим державним виконавцем першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №522/10956/14, виданого 20 січня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси. Пояснила, що має намір добровільно виконувати рішення суду та не ухиляється від виконання останнього, однак існують обставини, що утруднюють його виконання. Зокрема, протягом останнього часу заявниця не працює, зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, однак у звязку з економічною ситуацією в країні підприємницька діяльність припинена та прибутку від такої діяльності не отримує. Має на утриманні неповнолітню дитину та непрацездатну матір.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення поданої заяви, просила відмовити. Пояснила, що з моменту винесення судом вказаного рішення про стягнення цих коштів, жодних коштів ОСОБА_4 сплачено не було. Вважає, що заявник ухиляється від виконання рішення та задоволення поданого клопотання буде підставою для затягування відновлення її порушених прав.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги її заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4 не з'явилась, але про розгляд справи вона сповіщалась належним чином, про що свідчить її розписка у довідковому листі, документів підтверджуючих поважність причин неявки до суду нею надано не було, тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України її неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляцію ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасована правильна по суті і справедлива ухвала суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції вірно послався на ст. 373 ЦПК України, відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Місцевий суд вірно дав оцінку тим обставинам, що наведені заявником доводи не відносяться до виняткових випадків, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду.

Отже, розглядаючи питання щодо розстрочки виконання судового рішення, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги тих обставин, що в звязку із тяжким матеріальним становищем та знаходженням на її утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та непрацездатна матір ОСОБА_6, не приймається судовою колегією до уваги, оскільки вона є молодою людиною, будь якими недугами не страждає, однак не приймає належних зусиль для отримання більших доходів, ніж ті, які вона отримує на теперішній час.

Оскільки заявник ОСОБА_4 не надала доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б підтвердили обставини щодо розстрочки виконання рішення суду, тому такі твердження є недоведеними та безпідставними.

Тому доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення її заяви у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про відмову у розстрочку виконання рішення суду, оскільки складний матеріальний стан не має характер особливих або виняткових обставин, тому не може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду відповідно до приписів ст. 373 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам та постановив ухвалу з додержанням норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.2 п.1, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_2