У Х В А Л А

5 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача за невиконання умов договору про надання послуг,

в с т а н о в и в:

До Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_1, яка не відповідає вимогам ст.ст. 357, 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 357, п. 3, 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України у заяві про перегляд судових рішень зазначаються обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 355 цього Кодексу, до заяви додаються копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, та копія постанови Верховного суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу.

Заявник просить Верховний Суд України переглянути ухвалене у справі судове рішення з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а також посилається на п.4 ч.1 ст. 355 ЦПК України.

При цьому ОСОБА_1 не зазначив, які саме норми матеріального та процесуального права неоднаково застосовано судом касаційної інстанції та у чому полягає їх неоднакове застосування.

Крім того, у заяві ОСОБА_1 посилається на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» та постанову Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Однак зазначені постанови Пленумів не можуть обґрунтовувати підстави перегляду судового рішення суду касаційної інстанції, визначені п.1, 2, 4 ст. 355 ЦПК України, оскільки не є рішеннями суду касаційної інстанції і їх прийнято не в порядку перегляду судових рішень, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України.

Заявнику, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 357 ЦПК України слід визначитись з яких підстав, передбачених ст. 355 ЦПК України, він просить переглянути ухвалене у справі рішення та за умови подання заяви з підстави, визначеної:

- п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України - необхідно зазначити які саме норми матеріального права неоднаково застосовано судом касаційної інстанції, в чому полягає їх неоднакове застосування;

- п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України - необхідно зазначити які саме норми процесуального права неоднаково застосовано судом касаційної інстанції, в чому полягає їх неоднакове застосування;

- п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України - необхідно зазначити у чому саме полягає невідповідність оскаржуваної ухвали викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а також надати копії постанов Верховного Суду України прийняті в порядку перегляду судових рішень, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України до заяви про перегляд судових рішень додається документ про сплату судового збору. За подання і розгляд заяви з підстави, встановленої п. 2 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, судовий збір не сплачується.

У заяві ОСОБА_1 зазначив про те, що він звільнений від сплати судового збору, посилаючись на частину третю статті 22 Закону України «Про захист справ споживачів».

З 1 вересня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII. Вказаний закон значно змінив положення Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Цим Законом внесені зміни й до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Посилання заявника на частину третю статті 22 Закону України «Про захист справ споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з урахуванням змін внесених до Закону України «Про судовий збір», статтю 5 викладено в іншій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом підп. 8 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання та розгляд заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України складає 130 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За змістом вищезазначених норм судовий збір за подання та розгляд заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України сплачується відповідно до положень Закону в редакції, чинній на момент звернення до суду саме із заявою про перегляд судових рішень, а не із позовною заявою, іншою заявою чи скаргою.

Реквізити для сплати судового збору; отримувач коштів - УК у Печерському районі, 22030102 р/о №0007, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Києві, код класифікації доходів бюджету - 22030102, код банку отримувача - 820019, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; у графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір (Верховний Суд України, 060)» символ звітності 207.

Документ установи банку чи відділення зв'язку, яка прийняла платіж, про сплату судового збору подається в оригіналі.

Відповідно до частини другої статті 359 ЦПК України суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам цього Кодексу. У разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог статей 357 та 358 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог статей 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

За таких обставин заяву про перегляд судових рішень на підставі вимог ст. 359 ЦПК України вважаю за необхідне залишити без руху і надати термін для усунення недоліків.

Керуючись ст. 359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Надати ОСОБА_1 строк до 20 грудня 2016 року для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.І. Гуменюк