АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/4647/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2322/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Юзюка О.М.,

секретаря Бондаря О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а:

23 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В його обґрунтування зазначив, що заочним рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн. на місяць, починаючи з 15 липня 2015 року і до повноліття доньки.

Після ухвалення вказаного рішення у нього змінився матеріальний стан, у звязку з здійсненням догляду за інвалідом І «б» групи. Щомісячний дохід з вересня 2015 року по травень 2016 року складав 16 грн. 45 коп., з червня 2016 року 25 грн. Будь-яких інших доходів не має.

Отже, визначений судом першої інстанції розмір аліментів є занадто великим для нього і для того аби виконувати рішення суду змушений позичати гроші.

А тому, уточнивши позовні вимоги у судовому засіданні, просив суд зменшити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року з 2 500 грн. на 1 000 грн. до повноліття доньки.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/2322/16

Суддя-доповідач ОСОБА_5 Категорія № 50

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 за рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2 500 грн. щомісячно до 1 000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вказане рішення в частині розміру стягуваних аліментів з 1 000 грн. щомісячно на 250 грн. щомісячно.

Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Посилається на те, що не змінював позовних вимог. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зменшений розмір аліментів, із врахуванням його матеріального стану, є не лише великим, а значно більшим мінімального розміру аліментів, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, передбачений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Окрім того, суду не врахував положень ч. 3 ст. 184 СК України, згідно якої у разі присудження аліментів у розмірі 250 грн., який є менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, дитині буде призначена державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, що в ній зазначені.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась. На адресу суду надіслала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність. Заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним, обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та ці обставини оспорені не були, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Вказане підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 21).

Заочним рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн. на місяць, починаючи з 15 липня 2015 року і до повноліття доньки. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 8).

Заява про перегляд зазначеного рішення не подавалась, в апеляційному порядку воно також не оскаржувалось.

24 вересня 2015 року державним виконавцем районного відділу ДВС Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного рішення суду (а.с. 25).

За період з 15 липня 2015 року по 26 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 з виплати аліментів становить 36 315 грн. (а.с. 36).

На даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Камянець-Подільської районної державної адміністрації та отримує допомогу по догляду за інвалідом загального захворювання першої «б» групи ОСОБА_6 в розмірі 25 грн. з 4 серпня 2015 року по 14 червня 2034 року, що підтверджується даними довідок зазначеного управління №№ 2645, 2644 від 20 вересня 2016 року (а.с. 5, 6).

Окрім того, останній припинив підприємницьку діяльність у виді роздрібної торгівлі з лотків та на ринках згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 22367089 від 11 листопада 2016 року (а.с. 48-49).

А тому, звернувся до суду з вимогою про зменшення стягуваних аліментів, розмір яких у судовому засіданні просив визначити 1 000 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

У ч. 1 ст. 192 СК України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як розяснив пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.ч. 6-8 ст. 7 СК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня 1689 гривень.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, межі позовних вимог та вимоги закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав для зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 аліментів з 2 500 грн. до 1 000 грн., оскільки в останнього значно погіршився матеріальний стан у звязку з припиненням підприємницької діяльності та здійсненням догляду за інвалідом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не змінював розмір позовних вимог з 2 500 грн. на 1 000 грн., апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки такі суперечать матеріалам справи.

Зокрема, у судовому засіданні 16 листопада 2016 року о 09 год. 09 хв. 53 сек. на 14 хв. 46 сек. судового засідання ОСОБА_1 визнав свою спроможність сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. та просив їх стягувати саме у такій сумі, погодившись, що аліменти у сумі 250 грн. є недостатніми для утримання доньки, а також із тим, що він є працездатним та зобовязаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Отже, суд першої інстанції правильно, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, принципу диспозитивності цивільного процесу, вирішив спір в межах змінених ОСОБА_1 позовних вимог. Підстав для неврахування зміни вимог у суду не було, оскільки позивач є дієздатною особою, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, а тому на власний розсуд розпорядився своїм процесуальним правом.

Окрім того, враховуючи, що згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році установлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня у розмірі 1689 гривень, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що аліменти, які стягнуті з ОСОБА_1 перевищують вказаний мінімум.

При цьому, судом правильно враховано, що оскільки дитина має обох батьків, то саме на них лежить рівний обовязок її утримувати, а не на державі.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і обєктивно зясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова