РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

13 грудня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий суддя Овдієнко В.В.

з участю секретаря Лацько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

13.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначила, що 30 листопада 2002 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №130.

Від цього шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 07.12.2011 шлюбні відносини між ними фактично припинені, причиною розпаду їх сім'ї стали постійні сварки, які виникали на протязі всього спільного життя з відповідачем, який зловживав алкогольними напоями, не бажав працювати та забезпечувати сім'ю, що призвело до втрати почуття любові та поваги до останнього.

Також позивачка вказала, що фактично створила іншу сім'ю, та має намір зареєструвати шлюб з іншим чоловіком.

Спору про розділ майна немає.

Вважала, що збереження шлюбу є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не заявився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, заяв про судовий розгляд за його відсутністю не подавав.

Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, це дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб (повторне) та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.11.2002 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 7, 8).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, слідує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам дружини, а також інтересам малолітньої дитини сторін.

Спору про поділ майна, про місце проживання дитини між сторонами немає.

Враховуючи, що: позивачка ОСОБА_1 у заяві наполягала на розірванні шлюбу; відповідач ОСОБА_2 будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім'ї; подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки та неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки судові витрати: 551 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Жуга) ОСОБА_4, зареєстрований 30 листопада 2002 року (актовий запис №130) виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачка має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: