Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Приватне підприємство «Агро Маркет», про стягнення відкоригованої суми боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 березня 203 року між ним та ОСОБА_7 був укладений договір позики, згідно з яким він передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2 560 000,00 грн із строком виплати боргу таким чином: 400 000,00 грн в строк з 01 серпня 2013 року по 20 серпня 2013 року; 960 000,00 грн в строк з 30 жовтня 2013 року по 10 листопада 2013 року; 1 200 000,00 грн в строк з 01 серпня 2014 року по 20 серпня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору позики, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківського області від 23 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 11 березня 2013 року в сумі 1 200 000,00 грн, яке відповідачем не виконане.

Посилаючись на те, що договором позики передбачено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 320 000,00 доларів США за офіційним курсу НБУ на день здійснення платежу (п. 3), борг в установлені строки відповідачем не повернуто, курс долара змінився, то станом на 20 березня 2015 року сума відкоригованої суми заборгованості, з урахуванням стягнутих 1 200 000,00 грн, становить - 5 110 167,73 грн. Крім того, позивач просив стягнути проценти за користування позикою (ст. 1048 ЦК України) - 433 472,86 грн; пеню (ст. 549 ЦК України) - 385 795,07 грн; три проценти річних (ст. 625 ЦК України) - 84 249,86 грн; індекс інфляції (ст. 625 ЦК України) - 785 434,36 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 липня 2015 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19 серпня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму процентів за користування позикою в розмірі 433 472,86 грн, 3% річних в розмірі 84 151,23 грн, суму індексу інфляції в розмірі 785 434,36 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 липня 2015 року скасовано в частині відмови в позові про стягнення заборгованості у зв'язку із зміною курсу долара США, а також в частині задоволення вимог щодо стягнення інфляційних втрат у зв'язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики, що виникла у зв'язку із зміною курсу долара США в сумі 4 137 236,80 гривень.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення індексу інфляції у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов'язань відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалені судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та заперечення на неї, перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування позикою, 3% річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України), суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав, передбачених ст. ст. 1048, 625 ЦК України, для стягнення вказаних сум.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки (ст. 549 ЦК України), суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що сплата неустойки не передбачена договором позики.

Відмовляючи в задоволенні позовних про стягнення відкоригованої суми боргу, у зв'язку із зміною курсу долара, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 скористався своїм правом для захисту своїх порушених прав шляхом звернення до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, укладеним 11 березня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за наслідками якого рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року з ОСОБА_7 стягнуто борг в сумі 1 200 000, 00 грн, рішення набрало законної сили та виконано в повному обсязі ОСОБА_7, що не заперечується сторонами.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині стягнення процентів за користування позикою та 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення відкоригованої суми боргу, у зв'язку із зміною курсу долара та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із наявності правових підстави для задоволення позовних вимог, так як на момент повернення боргу курс долара значно змінився та становив 2309,0564 грн за 100 доларів США, а договором позики (п. 3 договору) визначено, що в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов'язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 320 000,00 доларів США за офіційним курсу НБУ на день здійснення платежу, що узгоджується з вимогами ст. 533 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що оскільки інфляційні втрати нараховуються, якщо зобов'язання визначено у гривні, а судом прийнято розрахунок за договором позики з урахуванням зміни курсу долара США, тому в даному випадку інфляційні втрати не нараховуються.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 11 березня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2 560 000,00 грн із строком виплати боргу таким чином: 400 000,00 грн в строк з 01 серпня 2013 року по 20 серпня 2013 року; 960 000,00 грн в строк з 30 жовтня 2013 року по 10 листопада 2013 року; 1 200 000,00 грн в строк з 01 серпня 2014 року по 20 серпня 2014 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики 11 березня 2013 року між ОСОБА_6 та ПП «Агро Маркет» був укладений договір застави майбутнього врожаю, згідно з яким останнє передало в заставу врожай пшениці озимої 2013 року у кількості 840 тон, що планується зібрати з полів, загальною площею 281 га, що знаходяться на території Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області та належить на праві власності ПП «Агро Маркет». Вартість предмету застави становить 960 000,00 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору позики ОСОБА_6 у грудні 2013 року звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_7 1 200 000,00 грн, а з ПП «Агро Маркет» суму вартості заставного майна в розмірі 960 000,00 грн.

За наслідками розгляду вказаного позову 23 квітня 2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_7 1 200 000,00 грн, а з ПП «Агро Маркет» - 960 000,00 грн.

На виконання рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року були видані виконавчі листи.

Звертаючись до суду з даним позовом у березні 2015 року, ОСОБА_6 просив стягнути відкориговану суму заборгованості за договором позики від 11 березня 2013 року, що виникла у зв'язку із зміною курсу долара США.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що заявлений позов є фактично коригуванням суми стягнутої за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року, а також на те, що в даному випадку з постановленням вказаного судового рішення зобов'язання відповідача по поверненню отриманої позики трансформувалось у грошове зобов'язання по виконанню рішення суду. Ухвалення рішення про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплатити проценти за користування грошима та суми на підставі частини 2 статті 625 цього Кодексу.

Однак, поза увагою судів залишилось те, що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, є преюдиційним для вирішення даної справи, не набрало законної сили, оскільки ухвала апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2015 року була скасована ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2016 року та справа направлена для продовження розгляду до апеляційного суду.

Отже, від вирішення справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ПП «Агро Маркет» про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ПП «Агро Маркет» до ПП «Агро Маркет» про визнання договору позики неукладеним залежить вирішення даної справи.

За таких обставин визнати законними та обґрунтованими рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можна.

Враховуючи те, що внаслідок порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 212, 214, 303, 315 ЦПК України) не встановлені фактичні обставини справи, ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова