УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка представляє власні інтереси та інтереси малолітнього ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про виселення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що на підставі протоколу № 6 засідання виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів від 23 березня 1978 року ОСОБА_3 видано ордер на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_5, яка є цивільною дружиною сина позивачів, та їх онук - ОСОБА_6 без реєстрації проживають у спірній квартирі.

Вказували, що починаючи із середини 2014 року відповідачка почала влаштовувати скандали, регулярно з'являється в квартиру в нетверезому стані, на підставі чого у сторін виникали сварки, систематично порушує правила співжиття, зробила фактично неможливим для ОСОБА_3 та його дружини проживання в одній квартирі, заходи запобігання громадського впливу виявились безрезультатними.

Просили виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони проживають у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 проживає у квартирі 15 років зі згоди наймачів, як цивільна дружина їх старшого сина ОСОБА_8 і у них за час спільного проживання народився син ОСОБА_6, внук позивачів.

Відповідачка з сином проживає в найменшій кімнаті площею 10 кв. м, а позивачі та їх син займають дві інші.

Після затримання ОСОБА_9 01 квітня 2014 року ТМВУМВС України у Тернопільській області за підозрою у вчиненні злочину між сторонами склалися неприязні стосунки, що породили конфлікти та постійні звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів. Тобто сторони визнають наявність суперечок та конфліктів у сім'ї.

Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що порушення правил співжиття, без наявності умислу, не є підставою для виселення.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Дем'яносов М.В. Маляренко А.В.