АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2684/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 21, 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, Благодатнівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Золотоніської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, скасування державного акту про право приватної власності на землю, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на підставі договору дарування від 19.12.2003 року належить 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Благодатне (раніше - с.Чапаєвка), Золотоніського району, Черкаської області по вулиці Суворова, 4. Інша половина належить співвласниці будинку ОСОБА_6

В 2000 році земельна ділянка, на якій розташований будинок, була приватизована ОСОБА_10 (власником на момент проведення приватизації).

18.12.2001 року за договором дарування ОСОБА_10 подарував всю земельну ділянку онуці ОСОБА_6, про що позивач дізнався в серпні 2014 року.

Зазначений будинок, що належав ОСОБА_10, після його смерті 05.02.2003 року перейшов в порядку спадкування за законом до його дітей: ОСОБА_11 (батьку позивача) та ОСОБА_12 (матері відповідачки) по 1/2 частині кожному.

Свою 1/2 частину будинку ОСОБА_11 подарував синові (позивачеві) на підставі договору дарування від 19.12.2003 року.

Після смерті ОСОБА_12 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель була успадкована її дочкою ОСОБА_6

Через непорозуміння між співвласниками будівлі з приводу порядку користування земельною ділянкою, та вважаючи договір дарування земельної ділянки від 18.12.2001 року незаконним, ОСОБА_8 звернувся до суду для визнання його недійсним.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2016 року позов задоволено.

Визнано договір дарування земельної ділянки від 18.12.2001 року між ОСОБА_13 і ОСОБА_6 недійсним.

Скасовано державний акт на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_6 від 30.07.2002 року № 1346, виданий Чапаєвською сільською радою.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Н. Увжій ( колишня Суворова), 4.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 1406 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Так, задовольняючи позов ОСОБА_8, міськрайонний суд виходив з того, що при переході права власності на будинок одночасно у набувача виникає право власності і на земельну ділянку. Поновлюючи строк звернення з позовною заявою, суд посилався на те, що позивачеві про порушення його права стало відомо в серпні 2014 року з матеріалів іншої справи про визначення порядку користування земельною ділянкою, де відповідачем виступала ОСОБА_6

Дослідивши надані матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання визнання недійсним договору дарування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_13 був власником земельної ділянки площею 0,167 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Чапаєвка (зараз с. Благодатне) на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 14.03.2000 року № 911 (а.с. 142).

Згідно з довідкою Благодатнівської сільської ради від 30.06.2016 року № 507 (а.с. 115) біля будинку за адресою вул. ОСОБА_14 (вул. Суворова), 4 в період з 2000 року по 2003 рік рахується земельна ділянка площею 0,17 га із зазначенням: 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,12 га для ведення особистого підсобного господарства.

Вказане домоволодіння разом із земельною ділянкою по вул. Суворова, 4 рахувалось за ОСОБА_13, який помер 05.02.2003 року. Після його смерті з 2003 року дане домоволодіння значиться за адресами: вул. Суворова, 4/1 з земельною ділянкою площею 0,17 га за ОСОБА_12 та вул. Суворова, 4/2 без вказівки на земельну ділянку - за ОСОБА_8.

У погосподарських книгах з 2006 року по 2010 рік за ОСОБА_6 по вул. Суворова, 4/1 рахується земельна ділянка площею 0,17 га, з 2011 року по даний час 0,167 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з договором дарування земельної ділянки від 18.12.2001 № 4954 ОСОБА_13 подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,167 га, що знаходиться в с. Чапаєва, Золотоніського району та видана для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 5, 43).

На підставі вказаного договору дарування був виданий державний акт на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_6 від 30.07.2002 року (а.с. 44, 87, 102), що підтверджує право власності на земельну ділянку площею 0,167 га

Відповідно до договору дарування частини будинку № 5336 від 19.12.2003 року ОСОБА_15 подарував, а ОСОБА_8 прийняв у дар 1/2 частину будинку за адресою с. Чапаєвка, вул. Суворова, 4, Золотоніського району. В договорі дарування зазначено, що будівлі розміщені на земельній ділянці, що належить виконкому Чапаєвської сільради. (а.с. 6).

Як передбачено ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Як зазначено у пп. ґ) п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 16.04.2004, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Право власності відповідачки на спірну земельну ділянку не припинялось.

ОСОБА_13, придбавши 19.12.2003 року 1/2 частину будинку, не придбавав частину вказаної земельної ділянки. Будь-які цивільно-правові угоди з цього приводу суду не надавались.

Відповідно до ст.ст. 243, 244 ЦК УРСР 1963 року (який діяв на час виникнення даних правовідносин) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року передбачалось, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Оцінивши всі наявні докази в сукупності, враховуючи норми цивільного та земельного законодавства, які діяли на час придбання відповідачкою спірної земельної ділянки та позивачем - частини житлового будинку, колегія суддів не вбачає законних підстав для визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 18.12.2001 № 4954 між ОСОБА_13 та ОСОБА_6

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6, Благодатнівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Золотоніської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, скасування державного акту про право приватної власності на землю, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1 546 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :