Справа № 399/1379/14-ц
Провадження № 2/399/1/16
Іменем України

02 грудня 2016 року селище Онуфріївка
Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Банк-Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_3 Банк-Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Держава Україна в особі ОСОБА_6 банку України, про відсутність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в невиконанні зобовязань за кредитним договором внаслідок виникнення непереборної сили та звільнення їх від відповідальності за невиконання зазначених зобов'язань,
09.02.2015 року відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з зустрічним позовом в якому просили суд винести рішення, яким визнати відсутність вини позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо невиконання грошового зобовязання на підставі кредитного договору № 014-09.5-085269 від 04.09.2008 року укладеного відповідачем ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» внаслідок виникнення непереборної сили, форс мажорними обставинами у держави Україна, після укладання кредитного договору, звільнити позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відповідальності за порушення зобовязань, які виникли з кредитного договору № 014.09.5-085269 від 04.09.2008 року укладеного відповідачем ПАТ «ОСОБА_3 Аваль».
В судове засідання представник позивача ОСОБА_7 не зявився, але завчасно надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, стосовно позовних вимог викладених у зустрічному позові просив відмовити.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі та підтримав позовні вимоги викладені в зустрічному позові та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суд не повідомила.
Представник третьої особи Держава Україна в особі ОСОБА_6 банку України в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі.
Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з умовами договору, ОСОБА_4 зобовязувався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Із положень частини 1 статті 1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплата процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1.1.3. кредитного договору у забезпеченнявиконання зобовязань позичальника забезпечується іпотекою обєкта нерухомості квартира загальною площею 49,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.
Поручителем по договору кредиту виступила ОСОБА_5, про що укладено договір поруки № 014-09.5-085269 від 04.09.2008 року.
Пунктом 3.1. вказаного договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Відповідно до ст.554 ЦК України у разіпорушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
На адресу відповідачів надсилалися попередження (вимога) про погашення кредиту, але борг до цього часу не погашений, тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів /а.с. 49-50/.
Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів у звязку з тим, що у відповідності до вимог ч.1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Підстав для звільнення відповідачів та представника відповідача від доказування судом не встановлено.
Відповідачами та представником відповідача в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивача. Не надано жодного доказу, щодо відсутності вини відповідачів за первісним позовом щодо невиконання грошових зобовязань.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідачі свої зобов'язання за договорами не виконали належним чином, в результаті чого утворилася заборгованість, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості з відповідачів солідарно є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Щодо зустрічного позову відповідачів суд приходить до наступного.
Згідно зустрічної позовної заяви встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не заперечує укладення кредитного договору № 014-09.5-085269 від 04.09.2008 року.
Пунктом 1.2 додаткової угоди № 2 від 10.07.2009 року встановлено, що станом на дату укладення цієї угоди заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 2316,66 доларів США, у тому числі 402,06 доларів США заборгованість з погашення суми кредиту та 1914,60 доларів США - заборгованість з погашення процентів /а.с. 30/.
Пунктом 1.3 додаткової угоди № 2 від 10.07.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.
Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 2 від 10.07.2009 року встановлено, що тимчасово на період з 04 серпня 2009 року до 04 липня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї угоди.
Так, п. 2.1 та п. 2.1.1 додаткової угоди № 2 від 10.07.2009 року встановлено, що протягом строку кредитних канікул сукупна заборгованість позичальника по сплаті процентів за кредитом відповідно до умов кредитного договору становить 3000,76 доларів США. Сукупна заборгованість за процентами підлягає сплаті позичальником на таких умовах протягом кредитних канікул позичальник зобовязується сплатити 8, 33% сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення таких щомісячних платежів:
-4 серпня 2009 року підлягає сплаті 250,76 доларів США ;
-4 вересня 2009 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 жовтня 2009 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 листопада 2009 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
- 4 грудня 2009 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 січня 2010 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 лютого 2010 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 березня 2010 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 квітня 2010 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 травня 2010 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 червня 2010 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
-4 липня 2010 року підлягає сплаті 250,00 доларів США ;
Пунктом 2.1.2 додаткової угоди № 2 від 10.07.2009 року встановлено, що різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами, становить 1161,20 доларів США та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами. На підставі цієї угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення позичальником залишкової заборгованості за процентами. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобовязується здійснити погашення залишкової заборгованості за процентами у майбутньому відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором.
Відповідно до п.1 та п.1.1.6 додаткової угоди № 3 від 09 серпня 2010 року встановлено, що строк кредиту збільшено на 211 календарних місяців та дата остаточного погашення кредиту є 04 квітня 2036 року /а.с. 34/.
Пунктом 2.3 додаткової угоди № 3 від 09 серпня 2010 року встановлено, що тимчасово на період з 04 вересня 2010 року по 04 серпня 2011 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї угоди.
Пунктом 2.3.1 додаткової угоди № 3 встановлено, що протягом відстрочки сплати процентів позичальник зобовязується сплатити 72, 21 % сукупної заборгованості за процентами шляхом здійснення таких щомісячних платежів:
-4 вересня 2010 року підлягає сплаті 259,12 доларів США;
-4 жовтня 2010 року підлягає сплаті 258,99 доларів США;
-4 листопада 2010 року підлягає сплаті 258,87 доларів США;
-4 грудня 2010 року підлягає сплаті 258,74 доларів США;
-4 січня 2011 року підлягає сплаті 258,61 доларів США;
-4 лютого 2011 року підлягає сплаті 258,48 доларів США;
-4 березня 2011 року підлягає сплаті 258,35 доларів США;
-4 квітня 2011 року підлягає сплаті 258,22 доларів США;
-4 травня 2011 року підлягає сплаті 258,08 доларів США;
-4 червня 2011 року підлягає сплаті 257,95 доларів США;
-4 липня 2011 року підлягає сплаті 257,81 доларів США;
-4 серпня 2011 року підлягає сплаті 257,67 доларів США.
Пунктами 2.3.2 та 2.3.3 встановлено, що різниця між сукупною заборгованістю за процентами і пільговою заборгованістю за процентами є залишковою заборгованістю за процентами, що становить 1193, 28 доларів США та складається із щомісячної залишкової заборгованості за процентами. На підставі цієї додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на 15 календарний день з дня закінчення відстрочки сплати процентів на суму залишкової заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення позичальником цієї заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Протягом дії відстрочки сплати процентів на щомісячну залишкову заборгованість за процентами не нараховуються.
Станом на дату укладення додаткової угоди № 3 заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав складає 515,02 доларів США у тому числі: 153,72 доларів США - заборгованість з погашення суми кредиту та 361, 30 доларів США - заборгованість з погашення процентів. На підставі цієї додаткової угоди з 09 серпня 2010 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у звязку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику, що підтверджується п.3.2 та п.3.3 додаткової угоди № 3.
Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу.
Відповідно до ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом.
Частиною 1, 2 статті 47 Закону України «Про Банки і банківську діяльність» встановлено, що банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.
В судовому засіданні встановлено, що банк має банківську ліцензію № 10 від 11.10.2006 року, а також дозвіл від 11.10.2006 року та додаток до зазначеного дозволу, яким ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» /а.с. 153-155/ надано право здійснювати операції з валютними цінностями, а також надано право щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України на власних умовах та на власний ризик.
Таким чином суд приходить до висновку, що банківська ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення банком валютних операцій видані ОСОБА_6 Банком України відповідно до ст. 47 Закону України ««Про Банки і банківську діяльність», а тому не забороняють банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентувати умови кредитування в іноземній валюті, а тому укладення кредитного договору в іноземній валюті за відсутності індивідуальної ліцензії не суперечить вимогам діючого законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України «Про ОСОБА_6 України» встановлено, що національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.
Згідно с.1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» визначено, що для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют, виражені у валюті України, курси валютних цінностей в іноземних валютах, а також у розрахункових (клірингових) одиницях. Зазначені курси встановлюються ОСОБА_6 банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивач за зустрічним позовом усвідомлював при укладенні кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе обовязки щодо погашення кредиту в доларах США, що курс національної валюти України до долара США може змінюватися, а тому і повинен передбачати підвищення валютного ризику за цим договором, а тому у задоволені зустрічної позовної заяви слід відмовити.
Враховуючи, що первісний позов підлягає задоволенню з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути сплачені судові витрати.
Окрім того, частина 1 ст. 79 ЦПК України передбачає такі види судових витрат як судовий збір та витрати, повязані із розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 79 ЦПК України,до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у звязку із чим суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5на користь позивача - відповідача витрати, понесені у звязку із публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 180 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 80, 88, 208, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Банк-Аваль» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ПАТ «ОСОБА_3 Банк-Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, - Держава Україна в особі ОСОБА_6 банку України, про відсутність вини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в невиконанні зобовязань за кредитним договором внаслідок виникнення непереборної сили та звільнення їх від відповідальності за невиконання зазначених зобов'язань відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлено 06 грудня 2016 року.
Суддя М.М. Лях