АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8416/16 Справа № 175/2275/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та просив стягнути з ОСОБА_4К.о. на його користь 375134,26 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 3875,80 грн. судового збору, а всього 384010,06 грн.; просив стягнути з ОСОБА_5А.о. на користь позивача 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди (цивільна справа 175/2275/15-ц).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року в порядку забезпечення вищевказаного позову було задоволено заяву ОСОБА_2 та накладено арешт на рухоме майно, що належить ОСОБА_4, в межах суми позовних вимог, а саме в розмірі 375134,26 грн. (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_4К.о., не погодившись із зазначеною вище ухвалою, 01 вересня 2016 року звернувся до суду із заявою про скасування арешту на його рухоме майно, посилаючись на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2 016 року, якою було встановлено, що він є неналежним відповідачем, та просив скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року (а.с.20).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року скасовано арешт, накладений ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року на рухоме майно, що належить ОСОБА_4, в межах суми позовних вимог, а саме в розмірі 375134,26 грн. (а.с.25-26).

З такою ухвалою не погодився ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу та, посилаючись на грубе порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали суду (а.с.27-31).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу місцевого суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В оскаржуваній ухвали місцевим судом вказано, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.17-20).

Суд першої інстанції також зазначив, що вказаною вище ухвалою суду касаційної інстанції від 13 липня 2016 року встановлено, що місцевий суд у порушення вимог п. 4 ст. 10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, не уточнив зміст позовних вимог та не роз'яснив ОСОБА_2 наслідків задоволення позову до неналежного відповідача. Разом із цим апеляційний суд правильно встановив, що належним відповідачем у справі є законний володілець транспортного засобу ОСОБА_5 і відповідальність з відшкодування матеріальної шкоди має бути покладена саме на останнього, однак при цьому суд апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, не мав процесуальної можливості усунути вказані вище недоліки, допущені судом першої, інстанції (а.с.189-190).

Посилаючись на зміст вказаної вище ухвали суду касаційної інстанції, місцевий суд скасував заходи забезпечення позову вжиті у даній справі ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року.

Колегія звертає увагу, частинами 3 та 6 ст. 154 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розяснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги зміст позовних вимог ОСОБА_2, який просить стягнути 384010,06 грн. саме з ОСОБА_4К.о.; враховуючи відсутність у виділених матеріалах копій відповідних процесуальних документів щодо зміни позивачем своїх позовних вимог чи відмови від позову до вказаного відповідача або залишення позову в частині вимог до ОСОБА_4К.о. без розгляду, - колегія дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали щодо скасування заходів забезпечення даного позову.

Колегія звертає увагу, що, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали, рішення по суті позовних вимог у даній справі відсутнє, а питання щодо належності (чи неналежності) певного відповідача підлягає вирішенню судом в нарадчій кімнаті при ухваленні рішення по суті позовних вимог.

Оскаржувана ухвала не містить обґрунтування наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, відповідно до наведених вище вимог процесуального закону та роз»яснень Пленуму.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 312 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Головуючий

Судді