Справа № 462/3291/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.

прокурора: Терлецької Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд

в с т а н о в и в :

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, звернулася до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно з дня подання позову до його повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що матір не цікавиться розвитком та здоров'ям сина, зловживає алкоголем, ніде не працює, веде антигромадський спосіб життя. Відомості про батька дитини записано зі слів матері. Разом з тим, матір викликалась на засідання комісії з питань попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, однак і надалі не займалися вихованням дитини, ніде не працює, зловживає алкоголем, ведуть антигромадський спосіб життя.

Представник позивача Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Новосельська М.О., яка діє на підставі довіреності №32-вих-3862 від 13.09.2016 року позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним, просить позов задовольнити.

Прокурор Терлецька Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуте поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажала отримати таке, адже як вбачається із відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.16/, на яку й було направлено дане повідомлення, заяви про розгляд справи за її відсутності не подав, крім цього, представник позивача зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, та його батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 /а.с.5/. При цьому, відомості про батька дитини, згідно відповіді Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану №2134/04-06 від 06.05.2016 року записано згідно ч.1 ст.135 СК України, зі слів матері /а.с.4/.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки ОСОБА_2 зареєстрований разом з матір'ю - ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Згідно наданої суду характеристики ОСОБА_2 із ВПУ №20, що матір ОСОБА_3 жодного разу не була в училищі, на телефонні дзвінки не відповідає, а неповнолітній ОСОБА_2 увесь час шукає можливість щоб заробити гроші, підпрацьовує на різних роботах, утримує себе та матір /а.с.6/.

У відповідності до висновку органу опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №32-1499 від 27.04.2016 року, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3до її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.3/. Такий висновок підтверджується поясненнями і позицію представника позивача під час розгляду справи та неповнолітнього ОСОБА_2, який самостійно звернувся до органу опіки та піклування та просив позбавити його матір батьківських прав, так як вона з 2009 року зловживає спиртними напоями, не працює, допустила заборгованість за комунальні послуги, продавала предмети першої необхідності, а гроші витрачає на спиртні напої.

Згідно із ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини, то суд приходить до переконання що така вимога підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно вимог ч.1 ст.184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні з 1 грудня 2016 року для дитини віком від 6 до 18 роківскладає 506,70 грн.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що ОСОБА_3 внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на неї, як матері, обов'язків, ухиляється від їх виконання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 підставні, а відтак ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2, при цьому, керуючись принципом розумності і справедливості, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 800 гривень щомісячно до його повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам малолітньої дитини якому необхідні належні умови для розвитку та виховання, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1378 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.14/.

Керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.150, 164, 165, 180, 181, 184 СК України,суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 800 /вісімсот/ гривень щомісячно до його повноліття, починаючи з 10.06.2016 року.

В решті позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради 1378 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський