Ухвала іменем україни 23 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Володимировича - на рішення апеляційного суду Львівської області від

24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 13 лютого 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначав, що відповідач своїх зобов'язань за договором не виконує, не сплачує платежів у рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, унаслідок чого виникла заборгованість у сумі 40 259 грн 08 коп., яку позивач просив суд стягнути із відповідача.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10 липня

2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 13 лютого 2008 року у розмірі 9 868 грн 24 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2016 року та залишити в силі рішення Франківського районного суду м. Львова від

10 липня 2015 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позов подано поза межами строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заборгованість до моменту звернення кредитора до суду підлягає стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що13 лютого 2008 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі

24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строкам дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у відповідній заяві.

Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

На виконання умов договору відповідачу було надано кредитну картку строком дії до 13 лютого 2009 року, згідно із його заявою про видачу кредиту та п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-61цс14 від 18 червня

2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 01 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від

12 листопада 2014 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Однак суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що строк дії картки, наданої відповідачу, закінчився в останній день лютого 2009 року, а нової картки відповідачу не видавалося, тому перебіг позовної давності щодо повернення кредиту почався з 01 березня 2009 року.

Враховуючи, що позов був поданий до суду 23 жовтня 2013 року, а також те, що відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження пропуску зазначеного строку з поважних причин, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку та скасуванні рішення суду першої інстанції не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2016 року скасувати, залишивши в силі рішення Франківського районного суду

м. Львова від 10 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович