Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3575/15-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 59 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Кочетова Л.Г., Гансецької І.А.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 26 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги, просила встановити факт її проживання однією сімєю з покійним ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 25.12.2007р. по 10.10.2014р., визнати майно: банківський вклад по договору від 02.12.2013р. №R4113/77123D/ZR00, автомобіль ВАЗ-2121, 1984р.в., д.н.4431ЖИ і причеп ММЗ 81021, 1987р.в., д.н.4579ЖИ, спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_5, визнати за нею право власності на 1/8 вказаного спадкового майна. Зазначала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 19.08.1983р., від шлюбу мають сина відповідача ОСОБА_2 25.12.2007р. шлюб між ними було розірвано, оскільки через скрутне матеріальне становище сімєю позивач мала намір поїхати на заробітки до рідної сестри в Чехію, однією з умов прийняття на роботу було не перебування у шлюбі. Проте в отриманні візи їй відмовили, тому продовжувала проживати із ОСОБА_5 однією сімєю по вул. Саєнка,100-а у Житомирі без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство, вони спільно придбавали майно, клали гроші на депозитні рахунки, разом проводили вільний час. Коли ОСОБА_5 захворів, вона доглядала за ним, купувала ліки, разом із сином оплатили витрати на його поховання.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 26 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що письмові докази та покази свідків підтверджують факт її проживання з померлим ОСОБА_5 однією сімєю протягом майже тридцяти років і до його смерті за адресою: м. Житомир, вул. Саєнко, 100а.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 із 19.08.1983р. до 25.12.2007р. перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, від шлюбу мають сина - відповідача ОСОБА_2, 10.10.2014р. ОСОБА_5 помер (а.с.5-6,10). Ще під час перебування у зареєстрованому шлюбі вони спільно придбали автомобіль ВАЗ 2121, 1984р.в., д.н.4431ЖИ і причеп ММЗ 81021, 1987р.в., д.н.4579ЖИ.

Згідно з розясненнями п.22 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини...

Апеляційний суд враховує, що ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Для встановлення спільного проживання однією сімєю, до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сімї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Матеріалами справи доведено, що після розірвання шлюбу і до смерті ОСОБА_5 подружжя продовжувало проживати однією сімєю, вести спільне господарство, позивачка після розірвання шлюбу не виїжджала із будинку по вул. Саєнка,100-а у Житомирі. Спільне проживання із 2007р. підтверджуються копіями : Договору №1 про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 10.10.2014р. (а.с.12), Договору замовлення №1-10504 на організацію та проведення поховання, фіскальних чеків (а.с.11), довідкою про реєстрацію позивачки по вул. Саєнка,100-а у Житомирі із 2006р., показами свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 сусідів ОСОБА_5, які багато років проживають поруч і постійно спілкувались із цією сімєю. Із 30 липня по 08 жовтня 2014р. до ОСОБА_5 9 разів виїжджала карета швидкої допомоги за вказаною адресою.

Колегія суддів вважає, що підстав критично оцінювати покази свідків немає вони не є родичами або зацікавленими особами.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 син ОСОБА_8 від першого шлюбу пояснив, що батько проживав із ОСОБА_1 в одній кімнаті, спав на одному ліжку.

Тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 і після розлучення вважав ОСОБА_1 дружиною та членом своєї сімї.

Факт того, що сторони проживали разом однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2007р. підтверджений належними та допустимими доказами, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

За таких обставин рішення підлягає частковому скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову - встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 із 2007р. по 10 жовтня 2014р. як дружини та чоловіка без шлюбу, визнавши майно спільною сумісною власністю.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання права на спадкове майно є передчасними, тому рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 26 вересня 2016 року скасувати в частині відмови у позові про встановлення факту проживання однією сімєю та визнанні майна спільною сумісною власністю. Ухвалити нове рішення. Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 із 2007р. по 10 жовтня 2014р. Визнати спільним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ 2121, 1984р.в. і причіп ММ381021, банківський вклад від 02.02.2013р. в сумі 60000грн. Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 81,20грн. судового збору з кожного на користь держави. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: