Провадження № 2-к/161/10/16
У Х В А Л А

12 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Сидорук Л.В.,

з участю представників стягувача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк справу за клопотанням акціонерного товариства «Мах Друбєж» до товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, а також стягнення відсотків за несвоєчасну сплату коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Мах Друбєж» (надалі АТ «Мах Друбєж») звернулось до суду із клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Крайового суду міста Градець Кралове філії Пардубіце від 05.06.2013 року, а також стягнення відсотків за несвоєчасну сплату коштів.

Для подання до суду письмових заперечень ТзОВ «Агідель» судом був наданий місячний строк з дня отримання повідомлення.

29.11.2016 року від ТзОВ «Агідель» надійшли письмові заперечення щодо вказаного клопотання.

Своє клопотання АТ «Мах Друбєж» обґрунтовує тим, що 06.12.2010 року між компаніями АТ АТ «Мах Друбєж» та товариством з обмеженою відповідальністю «Агідель» (надалі ТзОВ «Агідель») був укладений договір купівлі-продажу інкубаційних яєць на загальну кількість 14112000 штук.

Відповідно до умов договору ціна одного яйця була встановлена на рівні 0,21 євро (п. 3.1), поставки товару повинні були здійснюватися у період з 01 січня 2011 року до 31 грудня 2011 року (п. 4.3), у разі, якщо покупець не брав від продавця погоджену кількість товару, він зобовязувався сплатити неустойку в розмірі 50% від вартості не взятого товару (п.3.5).

При цьому, згідно з п.п. 5.1 та 6.1 договору, будь-які спори чи суперечки підлягають розгляду у суді Чеської Республіки по місцезнаходженню АТ «Мах Друбєж» відповідно до чеського законодавства.

Вказує, що в подальшому боржник не взяв яйця, поставлені на 15-му, 16-му, 27-му, 30-му та 31-му тижнях. Відтак загальний обсяг не взятих яєць склав 5 184 000 штук.

У звязку з чим, АТ «Мах Друбеж» 31.07.2012 року було виставлено боржнику рахунок-фактуру №, де вказувалася неустойка у розмірі 544 320,00 Євро, який останній повинен був оплатити до 20.08.2012 року.

Оскільки ТзОВ «Агідель» не виконало свої зобовязання щодо сплати суми неустойки, АТ «Мах Друбєж» 19.09.2012 року звернулось із позовом до Крайового суду міста Градець Кралове - філії Пардубіце, Чеська Республіка з вимогою стягнути з боржника 544 320,00 євро. При цьому, боржник був належним чином повідомлений про початок та хід розгляду справи, але участі у процесі не брав.

Зазначає, що 05.06.2013 року Крайовий суд міста Градець Кралове - філія Пардубіце, Чеська Республіка, виніс рішення по справі 36 Сm 77/2012, яким повністю задовольнив позовні вимоги АТ «Мах Друбєж». При цьому, суд зобовязав боржника сплатити на користь АТ «Мах Друбєж» суму в розмірі 544 320,00 євро та відсотки за несвоєчасну виплату в розмірі 7,75% річних від цієї суми, починаючи з 21.08.2012 року до моменту виплати; а також виплатити компенсацію витрат за надання юридичних послуг адвокаткою дипломованою юристкою Шаркою Лійковою у розмірі 797 534 чеських крон.

У звязку з чим, просить задовольнити клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Крайового суду міста Градець Кралове - філії Пардубіце від 05 червня 2013 року за позовом АТ «Мах Друбєж» до ТОВ «Агідель», визнати та надати дозвіл на примусове виконання вказаного рішення, яким зобовязано сплатити на користь АТ «Мах Друбєж» 544320 євро неустойки за договором купівлі-продажу, 173246,62 євро відсотків за несвоєчасну виплату 7,75% річних, 797534 чеських крон витрат на юридичні послуги.

В судовому засіданні представники стягувача клопотання підтримали з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити.

Представник боржника в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно з ч.1 ст. 393 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається в суд безпосередньо стягувачем (його представником) або, згідно міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до положень ст. 81 Закону "Про міжнародне приватне право" в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Міжнародним договором, що регулює визнання та виконання рішення Чеської Республіки, є договір «Про правовому допомогу в цивільних справах», ратифікований Законом від 10.01.2002 року.

Так, відповідно до ст. 52 вказаного Договору визначено, що договірні сторони за умов, установлених цим договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території наступні рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої договірної сторони: рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті».

Відповідно до п. а) ч 1 ст. 1 договору про правову допомогу «Цивільними вважаються такі справи, які виникають із цивільних, трудових, сімейних і комерційних правовідносин».

Судом при розгляді клопотання встановлено, що рішенням суду Крайового суду міста Градець Кралове філії Пардубіце від 05.06.2013 року стягнуто з ТзОВ «Агідель» на користь АТ «Мах Друбєж» суму в розмірі 544 320,00 євро та відсотки за несвоєчасну виплату в розмірі 7,75% річних від цієї суми, починаючи з 21.08.2012 року до моменту виплати; а також виплатити компенсацію витрат за надання юридичних послуг адвокаткою дипломованою юристкою Шаркою Лійковою у розмірі 797 534 чеських крон.

Згідно з положеннями ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили або якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Крім того, п. 5 ст. 48 договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 28.05.2001 року передбачено, що «Справи з вирішення спорів, що виникають з договірних відносин, є компетентним вирішувати орган юстиції тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач або знаходиться спірне нерухоме майно...».

Відповідно до положень ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, зважаючи на вищезгадане положення Договору, то компетентним судом мав би бути той орган країни, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач, в даному випадку юридична адреса ТзОВ «Агідель» (м. Луцьк, вул. Єршова, 11, офіс 711), тобто на території України.

Аналогічні норми передбачені й ст. 54 Договору між країнами ( п. в).

У звязку з цим, зважаючи на імперативні норми вимог чинного законодавства, то суд не приймає до уваги твердження представників стягувача про обумовлення підсудності в умовах договору купівлі-продажу, оскільки вважає їх неприйнятними і такими, що не відповідають нормам міжнародного права, якими чітко передбачено компетентний суд, який має право вирішувати даний спір.

Крім цього, суд також звертає увагу на доводи представника боржника про позбавлення можливості їх підприємства належним чином і у визначений судом термін подати свої заперечення проти позову, оскільки отримали копії документів у справі без завіреного перекладу на українську мову, а тому звертались до органів юстиції з цього приводу, про що свідчить відповідне повідомлення і дане твердження не було спростовано представниками стягувача.

За таких обставин, зважаючи в сукупності на викладені факти обома сторонами, то суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України згаданого рішення іноземної держави.

Крім цього, не підлягає до задоволення й вимога стягувача про сплату відсотків, донарахованих стягувачем за несвоєчасну виплату вказаних коштів, оскільки вона не передбачена умовами Договору та, на думку суду, не може вирішуватись в даному порядку, а з дотриманням норм міжнародного права і заявлення таких вимоги є ще одним із підтверджуючих факторів, які вказують на правильне твердження суду про необхідність звернення із вирішеним позовом до компетентного суду на території України.

Таким чином, враховуючи, що спір виник із господарських правовідносин, компетентним судом, в розумінні положень Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 28.05.2001 року, для такої справи повинен був бути господарський суд Волинської області і іншого альтернативного порядку даним Договором не передбачено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України.

А тому, на підставі наведеного, керуючись ст. ст. 390-398 ЦПК України, ст. ст. 1, 48, 52-53 Договору між Україною та Чеською Республікою про надання правової допомоги у цивільних справах», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання акціонерного товариства «Мах Друбєж» до товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Крайового суду міста Градець Кралове - філії Пардубіце від 05 червня 2013 року про стягнення штрафних санкцій, відсотків і витратза надання правової допомоги, а також відсотків за несвоєчасну сплату вказаних коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк