Провадження № 22-ц/772/3858/2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 грудня 2016 року м. Вінниця

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області Якименко М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИЛА:

07 грудня 2016 до Апеляційного суду Вінницької області надійшла вказана скарга.

12 грудня 2016 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 була подана заява з клопотанням відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі або звільнити від сплати такого судового збору, як це передбачено ст. 82 ЦПК України.

В обгрунтування такого клопотання було зазначено, що майновий стан скаржника є недостатнім, щоб сплатити одним платежем суму судового збору за оскарження рішення міського суду, яка становить майже 45 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суддя, з огляду на обставини, викладені вище, прийшла до висновку відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Апеляційна скарга відповідає вимогам ст. ст. 294, 295 ЦПК України.

Керуючись ч.1 ст. 82, ч.ч.1,5 ст. 297 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Відкрити апеляційне провадження у справі.

Суддя М.М. Якименко