Справа № 461/2879/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6324/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» -

Луника В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 12926,26 грн., інфляційних втрат - 1340,32 грн. та 3 % річних - 185,31 грн., що разом складає 14 451,89 грн., а також стягнення 1378,00 грн. судового збору.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 12926,26 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення, 1340,32 грн. інфляційних втрат та 185,31 грн. трьох процентів річних. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» витрати на оплату судового збору в розмірі 1378 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням комісії департаменту житлового господарства та інфраструктури від 23.10.2014 року відповідач отримав дозвіл на відключення квартири від системи центрального опалення та влаштування індивідуальної системи опалення та здійснив відключення від неї про, що повідомив позивача. Тобто, відповідач не користувався послугами з централізованого опалення, позивачем не затрачено жодних ресурсів для обігріву квартири ОСОБА_3, послуги з теплопостачання позивачем не надавалися, а відповідно його права не порушені. Крім того, між позивачем та відповідачем договір про надання послуг з теплопостачання не укладався, позивач не надав для підписання ОСОБА_3 договору приєднання, тобто, між сторонами відсутні договірні відносини. Також зазначає, що судом не надано відповідну оцінку статусу відповідача, як власника квартири та співвласника будинку і його законного права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, а саме правом користуватися комунальними послугами. З вищенаведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» Луника В.Д. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов ЛМКП «Львівтеплоенерго», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, з порушенням вимог чинного законодавства, за відсутності належних документів, провів відключення квартири від центрального опалення, а відтак безпідставно не проводив оплати за послуги теплопостачання, у зв»язку з чим у відповідача склалася заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність договору між сторонами не є підставами для відмови у задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Колегія судді погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово - комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово - комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово - комунальних послуг відповідно до цього Закону, в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово - комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно - технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд, та інші послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначені обов»язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг, а обов»язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов»язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплорву енергію.

Зокрема, обов»язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов»язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово - комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов»язок, а не право сторін. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості за надані послуги з обслуговування житлового будинку.

Оскільки обов»язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не лише на договорі, але й на законі, то відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати за надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 79.70 кв.м, житловою площею 42.5 кв.м, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, який у квартирі не зареєстрований.

Судом першої інстанції на підставі розрахунку, наданого позивачем, та не спростованого відповідачем, встановлено, що ОСОБА_3 має заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01.07.2014 року 01.08.2016 року у розмірі 12926.26 грн. Наведене підтверджується витягом з особового рахунку № НОМЕР_1,.

Враховуючи положення вищезазначених законодавчих актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго», як надавач послуг теплопостачання, мав право вимагати стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання в судовому порядку.

Заперечуючи щодо позову ЛМКП «Львівтеплоенерго», вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, апелянт посилається на те, що ОСОБА_3 не користувався послугами ЛМКП «Львівтеплоенерго», в квартирі демонтовані прилади опалення, квартира відключена від централізованого опалення, а відтак ОСОБА_3 не повинен проводити оплату тих послуг, які не ортирмував.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними, необґрунтованими, оскільки відповідач, його представник, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надали ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відключення квартири АДРЕСА_1 від системи центрального опалення, отримання необхідних документів на відключення квартири від системи центрального опалення, дотримання встановленого законом порядку такого відключення.

Згідно з положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження щодо управління об'єктами житлово-комунального господарства, контроль за технічним станом, використанням та утримання об'єктів нерухомого майна всіх форм власності покладено на органи місцевого самоврядування. Тому надання дозволу на переобладнання інженерних мереж в житловому будинку, зокрема на переобладнання системи централізованого опалення на індивідуальну - належить до компетенції органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 24,25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання,затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 4 від 22.11.2005 року із змінами, внесеними наказом 169 від 06.11.2007 р. для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО та ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади своїм рішенням створює постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО та ГВП. Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку(пункт 2.1) .

З врахуванням наведеного, відповідач був би вправі відключитися від системи центрального опалення за умови дотримання вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 4 від 22.11.2005 року, зокрема, за наявності згоди всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку на відключення від системи централізованого опалення всього будинку, яка в даному випадку в матеріалах справи відсутня. Відповідачем не надано доказів прийняття всіма власниками (уповноваженими особами) приміщень у житловому будинку АДРЕСА_1 рішення про відключення будинку в цілому від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення.

Слід зазначити, що процедура відключення від мереж централізованого опалення й гарячого водопостачання, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, забороняє відключення від мереж централізованого опалення й гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяє таке відключення лише у будинку в цілому.

Долучені до апеляційної скарги витяг з протоколу №12 засідання міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов»язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання при виконкомі Львівської міської ради від 15.10.2014 року, яким дозволено виготовлення робочого проекту на виконання робіт з влаштування індивідуальної системи опалення у квартирі АДРЕСА_1 акт прийому - здавання робіт по видачі технічних умов на від»єднання окремих споживачів від мереж ЦО та ГВП не є достатніми доказами правомірності дій ОСОБА_3 щодо відключення квартири від системи ЦО та ГВП, оскільки свідчать лише про початок вчинення ним дій з метою оформити у відповідності до вимог законодавства відключення квартири від централізованого опалення та влаштування індивідуального опалення.

Задовольняючи позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» суд вірно вважав, що надана відповідачем копія акту від 11.11.2014 року, в якому зафіксована відсутність приладів опалення в квартирі відповідача, не свідчить про правомірність їх від'єднання, а також не є підставою для звільнення його від оплати за послуги теплопостачання, які він не отримує через самовільне відключення приладів опалення, які відключені всупереч діючому законодавству.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача про те, що між ним та ЛМКП «Львівтеплоенерго» не укладався будь-який договір, і тому за відсутності договірних відносин він не зобов'язаний сплачувати заборгованість за послуги теплопостачання, оскільки факт відсутності між сторонами договору не звільняє відповідача від оплати послуг з теплопостачання.

Задовольняючи позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідача 1340,32 грн. інфляційних та 185,31 грн. трьох процентів річних, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 526, ч.2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок, наданий ЛМКП «Львівтеплоенерго», апелянтом не заперечувався, альтернативний розрахунок заборгованості на спростування розрахунку, наданого позивачем, відповідачем не надавався.

Інші доводи апелянта також не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

А відтак, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, зазначених апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.