Справа № 2-126/12 Головуючий у І інстанції Волчко А.Я.
Провадження № 22-ц/780/3997/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 1 06.12.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Білоконь О.В., Савченка С.І.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Державного підприємства «Чайка» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки і скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, витребування на користь держави земельних ділянок, визнання за державою права власності на земельні ділянки,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивач заступник прокурора Київської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Шпитьківської сільської ради про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів та зобов'язання вчинити дії. Заявлений позов мотивував тим, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 132 від 05 квітня 2005 року вилучено із земель Державного сільськогосподарського підприємства «Чайка» Державного управління справами земельну ділянку загальною площею 50,0 га, розташовану в межах Шпитьківської сільської ради, та передано зазначену земельну ділянку до земель запасу Шпитьківської сільської ради.

Рішенням Шпитьківської сільської ради № 847 від 08 липня 2004 року погоджено Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» місце розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 60,0 га в межах с. Лісне. До складу вказаних земель увійшла земельна ділянка площею 50,0 га, вилучена вказаним вище розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації із землекористування ДСП «Чайка» до земель запасу Шпитьківської сільської ради, а також земельна ділянка площею 10,0 га, яка на момент прийняття спірного рішення перебувала в користуванні підприємства. Вказаним рішенням також надано згоду громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення житлового будівництва.

Рішенням Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року затверджено проект землеустрою щодо відведення Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» земельної ділянки площею 59,9317 га, з яких 49,9317 га за рахунок земель запасу сільської ради та 10,0 га за рахунок земель ДСП «Чайка», та надано цю ділянку в оренду строком на 49 років для будівництва житлових будинків. На підставі вказаного рішення між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» 05 жовтня 2004 року укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 49 років.

В подальшому рішенням Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 931 від 20 жовтня 2004 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації «Об'єднання громадян Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків і споруд в межах с. Лісне, Києво-Святошинського району Київської області, передано земельні ділянки у власність та видано державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам громадської організації «Об'єднання громадян Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських споруд в межах АДРЕСА_1 площею 30,93 га.

На підставі вказаного рішення 129 членів громадської організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ», в тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року відчужили зазначені земельні ділянки на користь ОСОБА_2, який отримав державні акти на право власності на земельні ділянки.

Процедура переходу права власності на спірні земельні ділянки, на думку прокурора, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема спірне розпорядження № 132 від 05 квітня 2005 року прийняте з перевищенням повноважень відносно вилучення земель лісового фонду; земельна ділянка пл. 10 га. не вилучалась у користувача ДСП «Чайка» у встановленому законом порядку. Станом на день пред'явлення позову скасовано розпорядження № 132 від 05 квітня 2005 року, скасовано рішення Шпитьківської сільської ради, на підставі яких укладений договір оренди з Громадською організацією «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» та рішення № 931 від 20 жовтня 2004 року, на підставі якого одержані державні акти на право власності на землю.

17 лютого 2012 року прокурором змінено особу, в інтересах якої подано позов, з Шпитьківської сільської ради на ДП «Чайка».

Під час розгляду справи заступник прокурора Київської області подав до суду заяву про зміну підстав позову (а. с. 221 - 229 т. 2), у якій зазначив, що додатковою перевіркою встановлено, що земельні ділянки, які на даний час перебувають у власності ОСОБА_2, не знаходяться в межах земельної ділянки площею 0,10 га, незаконність передачі якої в оренду Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» без вилучення у ДП «Чайка» встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року. Крім того, вказав, що спірні земельні ділянки всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України відведені відповідачам із земель комунальної власності без прийняття рішення Шпитьківською сільською радою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність, без його розробки та погодження з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та його подальшим затвердженням рішенням ради.

Крім того, рішенням Шпитьківської сільської ради від 28 вересня 2007 року № 618 відмінено рішення ради від 20 жовтня 2004 року № 931 та від 20 жовтня 2004 року № 939. Рішення Шпитьківської сільської ради від 28 вересня 2007 року є чинним, ним встановлено юридичні факти, які також мають суттєве значення для вирішення даної справи та є всі правові підстави для визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, видані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9; визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року, укладені між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2; визнати недійсним державні акти на право власності на земельну ділянку, видані ОСОБА_2, та скасувати їх державну реєстрацію; витребувати на користь держави в особі Шпитьківської сільської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 сім земельних ділянок загальною площею 1,6812 га, що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради із зазначеними кадастровими номерами, визнати за державою в особі Шпитьківської сільської ради право власності на зазначені земельні ділянки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що поза увагою суду залишились доводи прокурора про результати додаткової перевірки, за результатами якої встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_2, не знаходяться в межах земельної ділянки пл. 10 га., незаконність передачі якої в оренду ГО «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» без вилучення у ДП «Чайка» встановлені постановою суду від 13 березня 2013 року. Спірні земельні ділянки всупереч вимогам ст. ст. 116, 118 ЗК України відведені першим набувачам із земель комунальної власності без прийняття рішення Шпитьківською сільською радою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних ділянок у власність, без його розробки та погодження з іншими органами. Крім того, земельні ділянки у користуванні відповідачів не перебували, на них відсутні будь-які нерухомі об'єкти, а їх межі встановлено лише при виготовленні технічної документації, що унеможливлює застосування до вказаних осіб спрощеної процедури набуття права власності на земельні ділянки лише на підставі технічної документації, а не проекту землеустрою, який має погоджуватись з відповідними органами та повинен пройти державну експертизу. Також рішенням Шпитьківської сільської ради від 28 вересня 2007 року № 618 скасовано рішення ради від 20 жовтня 2004 року № 931 та № 939, воно є чинним, ним встановлено юридичні факти, які також мають суттєве значення для вирішення даної справи та є всі правові підстави для визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що згідно з державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 виданим 11 листопада 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області ДП «Чайка» філії «Лісне» надано у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 423,26 га. землі в межах Шпитьківської сільської ради.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 05 квітня 2004 року № 132 вилучено із земель ДП «Чайка» Державного управління справами земельну ділянку загальною площею 50 га., розташовану в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яку передано до земель запасу Шпитьківської сільської ради.

Рішенням Шпитьківської сільської ради від 08 липня 2004 року № 847 погоджено Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» місце розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 60 га. в межах с. Лісне, до якої увійшла земельна ділянка пл. 50 га., що вилучена вказаним вище розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із користування ДП «Чайка» до земель запасу Шпитьківської сільської ради, а також земельна ділянка пл. 10 га., яка на час прийняття спірного рішення перебувала в користуванні підприємства.

Вказаним рішенням також надано згоду Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення житлового будинку.

Рішенням Шпитьківської сільської ради від 16 вересня 2004 року № 895 затверджено проект землеустрою щодо відведення Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» земельної ділянки пл. 59,9317 га., із яких 49,9317 га. - за рахунок земель запасу сільської ради та 10 га. - за рахунок земель ДП «Чайка». На підставі цього рішення 05 жовтня 2004 року між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки пл. 59,9317 га. терміном на 49 років.

Рішенням Шпитьківської сільської ради від 20 жовтня 2004 року № 931 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки 129 членам Громадської організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків і споруд у межах АДРЕСА_1, та передати ці земельні ділянки у власність, видавши державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членам Громадської організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будівників, господарських будівель і споруд у межах АДРЕСА_1 загальною площею 30,93 га. згідно з додатком 1 (а. с. 25 т. 1).

На підставі вказаного вище рішення 129 членів Громадської організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» отримали державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 14 - 17 т. 1).

У подальшому на підставі договорів купівлі-продажу від 27 квітня 2005 року та від 28 квітня 2005 року вказані земельні ділянки було відчужено ОСОБА_2 (а. с. 18 - 24 т. 1).

27 квітня 2005 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення «Про відміну рішень Х сесії 4 скликання Шпитьківської сільської ради № 581 від 24 жовтня 2003 року та ХIV сесії 4 скликання № 840 від 08 липня 2004 року», в якому вирішено скасувати рішення десятої сесії Шпитьківської сільської ради № 581 від 24 жовтня 2003 року «Про попереднє погодження на виділення земельної ділянки для садового товариства «Лісне» та рішення чотирнадцятої сесії від 08 липня 2004 року № 840 «Про погодження місця розташування об'єкту та надання згоди на складання проекту землеустрою»; земельну ділянку площею 50 га передати до земель запасу Шпитьківської сільської ради, а земельну ділянку площею 10 га погоджено для надання в оренду ДП «Чайка» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; сільському голові нотаріально розірвати договір оренди з ГО «Лісне-2»; сільській раді звернутись з поданням до судових органів щодо скасування державних актів на право приватної власності, виданих членам ГО «Лісне-2».

26 серпня 2005 року заступником прокурора Київської області внесено протест № 07/8-1168 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на розпорядження від 05 квітня 2004 року № 132 «Про передачу до земель запасу Шпитьківської сільської ради земельної ділянки ДП «Чайка» філія «Лісне» бригада «Лісне» Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області» із вимогою про його скасування.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 13 вересня 2005 року № 412 скасовано розпорядження від 05 квітня 2004 року № 132 «Про передачу до земель запасу Шпитьківської сільської ради земельної ділянки ДП «Чайка» філія «Лісне» бригада «Лісне» Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області».

28 вересня 2007 року Шпитьківською сільською радою прийнято рішення № 618 про відміну рішень та скасування державних актів, яким скасовано рішення від 20 жовтня 2004 року № 939 «Про передачу у власність земельних ділянок 129 членам ГО ОГ «Лісне ІІ» під будівництво і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд в межах с. Лісне, скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки 129 членів ГО «ОГ «Лісне ІІ».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 березня 2013 року частково задоволено позов прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного управління справами, ДП «Чайка» до Громадської організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ», Шпитьківської сільської ради, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за участю третіх осіб Міністерства аграрної політики України, Фонду державного майна України, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання недійсними розпорядження, рішень та договору оренди земельної ділянки, зобов'язання повернути земельну ділянку. Визнано недійсним рішення Шпитьківської сільської ради від 08 липня 2004 року № 847 в частині погодження Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» місця розташування земельної ділянки під розміщення житлового будівництва орієнтовною площею 10 га., яка знаходилася в постійному користуванні ДП «Чайка», в межах АДРЕСА_1, та надання згоди на складання проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки пл. 10 га. в оренду Громадської організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» під розміщення житлового будівництва в межах АДРЕСА_1, визнано недійсним рішення Шпитьківської сільської ради від 16 вересня 2004 року № 895 в частині погодження проекту землеустрою щодо відведення Громадській організації «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» земельної ділянки пл. 10 га. за рахунок земель ДП «Чайка» та надання цієї ділянки в оренду на 49 років для будівництва житлових будинків, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 05 жовтня 2004 року, укладений між Шпитьківською сільською радою та Громадською організацією «Об'єднання громадян «Лісне ІІ», в частині надання в оренду земельної ділянки пл. 10 га. в межах Шпитьківської сільської ради за рахунок земель ДП «Чайка», зобов'язано Громадську організацію «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» повернути ДП «Чайка» земельну ділянку пл. 10 га. в межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в іншій частині позову відмовлено.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до положень ч. ч. 6 -10 ст. 118 ЗК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, подають заяву до відповідної ради, яка в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, у матеріалах справи відстуні докази того, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, будучи зацікавленими в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель Шпитьківської сільської ради для ведення, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в порядку, передбаченому ст. 116 ЗК України подали заяву до цієї ради, та що остання приймала рішення про надання дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок.

Також матеріали справи не містять даних про виготовлення проекту відведення земельних ділянок відповідачів, його погодження з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та розгляд цього проекту відведення Шпитьківською сільрадою. Навпаки, як видно із рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931, ним затверджено технічну документацію із землеустрою на земельні ділянки 129 членам ГО «Об'єднання громадян Лісне ІІ», а не проект відведення земельних ділянок відповідачам, і на підставі цього прийнято рішення про передачу земельних ділянок у власність відповідачам (а. с. 25 т.1).

Відхиляючи ці позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ГО «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» земельної ділянки площею 59,9317 га, разом з тим розробляти проект землеустрою відносно кожного відповідача не було необхідності, оскільки межі земельних ділянок були встановлені на місцевості і не відбулось зміни цільового призначення при час приватизації.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки рішенням Шпитьківської сільської ради № 895 від 16 вересня 2004 року погоджено проект землеустрою щодо відведення ГО «Об'єднання громадян «Лісне ІІ» в користування на умовах оренди терміном на 49 років для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд на території Шпитьківської сільської ради, земельної ділянки площею 59,9317 га, а не проект землеустрою відносно земельної ділянки кожного відповідача для передачі її у власність.

Крім того, п.2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677 визначено, що проект відведення земельної ділянки не розробляється, якщо земельна ділянка, межі якої визначено у натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни цільового призначення.

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до отримання цих земельних ділянок у власність не користувались зазначеними земельними ділянками, а їх межі було встановлено лише при виготовленні технічної документації, отже, законодавчих підстав для того, щоб не розробляти проект землеустрою, не погоджувати його з контролюючими органами і не затверджувати його рішенням сільради у відповідачів не було.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 отримали спірні земельні ділянки у власність на підставі рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931 з порушенням порядку, встановленого ч. ч. 6 - 10 ст. 118 ЗК України, оскільки не виготовили проекту відведення вказаних земельних ділянок, не погодили його з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та не подали проект на затвердження Шпитьківською сільською радою.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірні державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд були видані відповідачам з порушенням вимог земельного законодавства - суперечить вищевказаним нормам закону та матеріалам справи.

За таких обставин, рішення суду про відмову у позові ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, його слід скасувати і ухвалити нове про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових осіб і службових осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає вимогам законів і порушує права власника за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Оскільки встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. отримали спірні земельні ділянки у власність на підставі рішення Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2004 року № 931 з порушенням порядку, встановленого ч. ч. 6-10 ст. 118 ЗК України, видані їм державні акти про право власності на земельні ділянки підлягають визнанню недійсними як незаконні, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Проте, колегія суддів не може погодитися з доводами позивача в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок, які 27 та 28 квітня 2005 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 уклали із ОСОБА_2, оскільки обраний прокурором спосіб захисту не відповідає вимогам закону.

За положеннями ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочин, а в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість одержаного.

Разом із тим, згідно із ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно з чужого незаконного володіння. Однак, якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем вказаних ділянок. Доказів протилежного прокурором не надано. Питання, які пов'язані із припиненням права власності добросовісного набувача на придбане майно врегульовані статтями 330, 388 ЦК України, які встановлюють вичерпний перелік підстав, за наявності яких, придбане добросовісним набувачем майно не переходить у його власність і може бути витребуване у нього. Тобто способом захисту прав в такому випадку є вимоги про витребування майна від добросовісного набувача.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Заявляючи позовні вимоги та вважаючи за можливе захистити інтереси Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області шляхом визнання недійсними правочинів, прокурор на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував, що територіальна громада Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в інтересах якої прокурор подав позов, не є учасником правочинів щодо відчуження спірних земельних ділянок, а тому обраний прокурором спосіб захисту не відповідає вимогам закону,

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 та визнання за Шпитьківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області право постійного користування спірними земельними ділянками.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що захист інтересів Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області відповідно до позовних вимог та вимог закону необхідно здійснювати шляхом витребування майна у набувача ОСОБА_2 шляхом задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 388 ЦК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Державного підприємства «Чайка» задовольнити частково.

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд серії НОМЕР_2, серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_4, серії НОМЕР_5 серії НОМЕР_6, серії НОМЕР_7 серії НОМЕР_8, видані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Витребувати на користь Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із володіння ОСОБА_14 земельні ділянки загальною площею 1,6812 га., що розташовані в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради, з кадастровими номерами НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, 32 НОМЕР_15

В іншій частині позов заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Білоконь О.В.

Савченко С.І.