Справа № 464/8745/15-ц
пр.№ 2/464/29/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2016 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю: позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про визнання права на отримання житла, зобов'язання видати ордер на вселення, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: прокуратура Львівської області, ОСОБА_5, профспілковий комітет працівників органів прокуратури Львівської області, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом і з врахуванням уточнень просить визнати за нею право на отримання квартири №40 по пр..ОСОБА_6, 72А у м.Львові, зобов'язати відповідача прийняти рішення, яким затвердити спільне рішення адміністрації та профкому прокуратури Львівської області про надання їй житла та видати ордер на вселення в відомчу квартиру на склад сім'ї із двох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі наказу прокуратури Львівської області №2010к, враховуючи акт передачі житла Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської області, а також рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, їй як черговику №1 надано однокімнатну квартиру №40 у будинку №72А на пр. Червоної Калини у м. Львові на склад сім'ї із двох осіб (вона, чоловік). Зазначає, що з 01.05.2004 перебуває на квартирною обліку, на час видачі наказу працювала начальником секретаріату прокуратури Львівської області. З приводу вирішення питання видачі ордеру неодноразово звертався профспілковий комітет працівників прокуратури Львівської області, однак відповідач протягом тримвалого часу не видає позивачу ордер на відомчу квартиру. Вважає, що відповідачем порушено її права на вселення у спірне житло та проживання у такому.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що право на отримання вказаного житла у позивача виникло одночасно із прийняттям рішення про передачу такого, а ордер є формальною підставою для вселення в таке житло.

Представник третьої особи ОСОБА_3, діючи згідно довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вважає безпідставним тривалий нерозгляд та не видачу ордеру з тих мотивів, що на даний час є пріорітетним інші питання, пов'язані з забезпеченням житлом.

Представник відповідача ОСОБА_4, діючи згідно довіреності, в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що виконавчий комітет не видає ордера, а приймає рішення, яким закріпляє житло або відмовляє. Оскільки виконавчий комітет на даний час не розглядав питання по позивачу, відтак є передчасним звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_7 в минулому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні таких. Зазначив, що видачі ордеру перебує розгляд і прийняте рішення виконавчим комітетом і після прийнятого виконкомом рішення Департамент видаєх ордер. Оскільки вказане питання не є приіритетним, таке не виносилось на розгляд виконкому і з цього приводу на даний час відсутні будь-які прийняті рішення. Вважає, що на данй час відсутні підстави для оформлення та видачі позивачу ордеру на відомче житло. В останнє судове засідання не прибув, повідомлявся належно, про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_5 особа ОСОБА_5 за викликом суду не прибув, відповідною заявою просить розглянути справу у його відсутності, позов підтримує.

Представник третьої особи профспілкового комітету працівників органів прокуратури Львівської області ОСОБА_8 позов підтримала, в останнє судове засідання не прибула, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення за її відсутності, з врахуванням її пояснень, наданих в минулих судових засіданнях.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що згідно з актом №9 від 16.12.2013, на виконання рішення громадської комісії з житлових питань при виконкомі Львівської міської ради від 10 грудня 2013 року №17 прокуратурі Львівської області передано серед інших, квартиру №40 у будинку №72А на пр. Червоної Калини у м. Львові (а.с.8-9).

Відповідно до наказу прокурора Львівської області №2010к від 25 листопада 2013 року начальнику секретаріату прокуратури Львівської області ОСОБА_2 надано однокімнатну квартиру №40 у будинку №72А на пр. Червоної Калини у м. Львові на склад сімї 2 особи (вона, чоловік). Зазначено, що така виділяється адміністрацією прокуратури Львівської області (а.с.7)

Встановлено, що прокуратура Львівської області неодноразово зверталась із листами до відповідача з проханням провести закріплення квартир у будинку №72А на пр. Червоної Калини у м. Львові як службових та і відомчих, серед яких є черговик загальної черги ОСОБА_2 відомчої квартири №40 (склад сім'ї 3 особи) (а.с.33-34, 36-37).

З копії витягу з протоколу №1 засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі від 04.02.2014 вбачається, що слухали про оформлення ордерів на жилі приміщення черговикам прокуратури Львівської області і вирішили погодити затвердження спільного рішення адміністрації та профкому прокуратури Львівської області про надання житла та оформлення ордерів черговикам, серед яких є позивач (а.с.12) Однак починаючи цього часу станом на день розгляду справи позивачу ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_1 не видано, рішення виконкомом Львівської міської ради не прийнято.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 51 ЖК України жилі приміщення у будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської,районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Статтею 52 ЖК України передбачено, що жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Верховний суд України у пункті 11 «Правових позиціях щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» 26 травня 2001 року роз'яснив, що у випадках, коли згідно із законодавством жиле приміщення надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профкому або за спільним рішенням громадської організації та її профспілкового органу з наступним повідомленням виконкому місцевої ради або місцевої державної адміністрації (статті 52, 53 ЖК), право на жиле приміщення виникає з часу його надання, тому в разі відмови у видачі ордера може бути заявлено позов про його видачу.

Судом встановлено, що спірна квартира позивачу, яка перебуває на квартирному обліку з 01.04.2005, номер черги 1, надана на законних підставах у порядку черговості, рішення про надання такої ніким не оскаржене та не визнане недійним. Також встановлено, що документи для видачі ордеру подавалися, проте, такий до цього часу не видано.

При цьому, судом встановлено, що на час звернення до суду трудові відносини між позивачем та прокуратурою Львівської області не припинилися.

Таким чином, житло, яке має статус відомчого і виділено працівнику прокуратури Львівської області, іншим пільговикам та черговикам, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді не може бути надане, а тому в даному випадку дискреційні повноваження відповідачів як адміністративного органу не допускають відкладення розгляду питання без обрання іншого конкретного юридично допустимого рішення.

При цьому, представниками відповідачів в розумінні положень ст.ст. 10,60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного. Отже, заперечення на позов представників відповідачів не можуть братись судом до уваги.

Судом враховано, що в силу вимог ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги, що серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право на отримання відомчого житла, оскільки з'ясовано, що відповідачі діяли всупереч наданим повноваженням, отримавши всі належні документи жодного рішення про закріплення відомчої квартири за позивачем протягом тривалого часу (позитивного чи про відмову) не прийняли, тим самим зволікають і не приймають рішень по квартирі, яка є відомчою, віділена лише позивачу і ніхто інший на таку не претендує, така не надавалась іншим особам. Тому суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Разом із тим, суд не вправі втручатись у діяльність суб'єкта владних повноважень, переймати на себе виконання повноважень та прийняття рішень, які за законом покладені на орган виконавчої влади та є його виключною прерогативою.

Отже, з урахуванням наведеного та беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів позивача, порушених тривалим не розглядом її питання стосовно закріплення житла, суд вважає необхідним зобов'язати виконком Львівської міської ради розглянути питання про закріплення за позивачем однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Решту позовних вимог суд залишає без задоволення як передчасно заявлені, оскільки така процедура як видача ордеру Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради є похідним і обовязковим етапом, що слідує після затвердження виконкомом спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету прокуратури Львівської області про надання відомчої квартири позивачу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57-61, 212- 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 51,52 ЖК УРСР, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право на отримання житла - квартири АДРЕСА_3.

Зобов'язати виконавчий комітет Львівської міської ради прийняти рішення стосовно закріплення квартири №40 на пр.Червоної Калини, 72А у м.Львові за ОСОБА_2 на склад сім'ї із двох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_5.

В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Ю.Горбань