Справа № 640/5663/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Нев'ядомського Д.В.

при секретарі - Кузнецовій А.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, визнання права власності, вселення у житлове приміщення, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, визнання порядку користування квартирою, визнання права власності, вселення у житлове приміщення. В своєму позові просить суд припинити право спільної су пісної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на житлову квартиру АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 3/4 частин житлової квартири АДРЕСА_1; визначити порядок користування житловою квартирою АДРЕСА_1 надавши у моє ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до належних позивачці ? частини квартири, в користування житлову кімнату №7. площею 18.4 кв.м. житлову кімнату №8. площею 7.3 кв.м. житлову кімнату № 9. площею 11,9 кв.ммісця загального користування залишити у спільному користуванні співвласниками квартири; вселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , до житлової квартири АДРЕСА_1

В обґрунтування свого позову вказав, що спірною є чотирьохкімнатна ізольована житлова квартира, загальною площею 69.1 кв.м. житловою площею 47,0 кв.м, розташована у багато квартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та колишньому чоловікові позивачки ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 18 серпня 1995 року зареєстрованому у AT Харківська універсальна біржа.

Зазначена квартира складається з таких приміщень: коридору №1, площею 10.0 кв.м. житлової кімнати №6. площею 11.9кв.м. житлової кімнати №7. площею 18.4 кв.м. житлової кімнати №8. площею 7.3 кв.м. житлової кімнати ЛІ'9. площею 9.4 кв.м. кухні № 5. площею 6.4 кв.м. ванної кімнати №4. площею 2.лкв.м. туалету №3. площею 1.3 кв.м. вбудованої шафи №2. площею 1.0 кв.м. балкону площею 3,5 кв.м..

У квартирі постіймо зареєстровані: позивачка,ОСОБА_1, їїколишній чоловік ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3.

Фактично у квартирі на теперішній час проживає ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_4 та малолітньою дитиною ОСОБА_5.

Позивачка фактично мешкає за іншою адресою. Відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі з2005 року і має інше місце мешкання.

Особистий рахунок відкритий па ОСОБА_2. Але усі комунальні платежі по квартирі фактично сплачуємо виключно я та мій син ОСОБА_6.

На початку 2016 року до позивачки звернулись її знайомі з проханням надати їм можливість деякий час проживати у спірній квартирі. У зв'язку із тим, що син позивачки зродиною тимчасово мешкав за адресою батьків дружини, позивачка надала згоду на їх тимчасове вселення до квартири та право користуватись квартирою без права постійної реєстрації.

18 лютого 2016 року раптово без попереднього повідомлення в квартирі з'явився ОСОБА_2, який разом з працівниками поліції він викинув на вулицю знайомих позивачки та повідомив їй та її синові про те, що ця квартира виключно належить йому та він має намір проживати в ній постійно. З цього часу відповідач мешкає у квартирі самостійно. Він змінив замки у вхідних дверях квартири. В квартиру відповідач нікого не допускає. Ключі від квартири нам з сином не надає. Позивачка разів намагалась у добровільному порядку вирішити виниклу конфліктну ситуацію, але відповідач жодним чином не бажає змінювати своєї поведінки, у зв'язку із чим вона була вимушена звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою, а згодом до суду. Просить суд виділити їй та її синові у користування житлову кімнату №7, площею 18,4 кв.м. житлову кімнату №8. площею 7.3 кв.м. житлову кімнату №9, площею 9,4 кв.м. Приміщення загального користування залишити у спільному користуванні всіх власників.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до СвашенкоОлени Володимирівни, Третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, визнання права власності. У своєму зустрічному позові просить суд: визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з 4-х кімнат (загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м.); визначити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1: в користування ОСОБА_2 надати житлову кімнату №6 (площею 11,9 кв.м.); в користування ОСОБА_1 надати житлові кімнати №8 (площею 7,3 кв.м.) та № 9 (площею 9,4 кв.м.) з балконом (площею 3,5 кв.м.); у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити: житлову кімнату № 7 (площею 18,4 кв.м.), коридор (площею 10,0 кв.м.), вбудовану шафу (площею 1,0 кв.м.), вбиральню (площею 1,3 кв.м.), ванну кімнату (площею 2,3 кв.м.) та кухню (площею 6,4 кв.м.).

В обґрунтування свого зустрічного позову ОСОБА_2 посилався на ст. 69,70 СК України та ст. 358, 369, 372 ЦК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 свій позов підтримав, а зустрічний позов визнав частково, а представник ОСОБА_2 зустрічний позов підтримав в повному обсязі, частково визнав первісний позов.

Вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, судом встановлено, що в період перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у шлюбі ними у спільну сумісну власність було набуто квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з 4-х кімнат (загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м.) та зареєстрована за ними на підставі Договору купівлі-продажу № У-08-1189-Н від 18.08.1995 р.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, набуте під час перебування сторін у шлюбі майно є спільною сумісною власністю сторін, на яке сторони мають рівні права.

Таким чином, обґрунтованим є висновок про те, що зазначений вище об'єкт нерухомості є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України- при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

ОСОБА_1 не надано доказів наявності підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя згідно ч. 2 ст. 70 СК України.

Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності", роз'яснював, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартирі. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Проте, положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за згодою. Кожен із співвласників, за правилами наведеної норми закону, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

З огляду на зазначені норми, найбільш оптимальним та справедливим буде наступний порядок користування квартирою:

1.) в користування ОСОБА_2 надати:

- житлову кімнату № 6 (площею 11,9 кв.м.);

2.) в користування ОСОБА_1 надати:

*житлову кімнату № 8 (площею 7,3 кв.м.);

*житлову кімнату № 9 (площею 9,4 кв.м.) з балконом (площею 3,5 кв.м.);

3.) у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити:

*житлову кімнату № 7 (площею 18,4 кв.м.), оскільки вона є прохідною;

*коридор (площею 10,0 кв.м.);

*вбудовану шафу (площею 1,0 кв.м.);

*вбиральню (площею 1,3 кв.м.);

*ванну кімнату (площею 2,3 кв.м.);

*кухню (площею 6,4 кв.м.).

Судові витрати розподілити між сторонами згідно положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа: ОСОБА_3 про визнання порядку користування квартирою, визнання порядку користування квартирою, визнання права власності, вселення у житлове приміщення - задовольнити частково.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на житлову квартиру АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 народженнядо житлової квартири АДРЕСА_1

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2частину

квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з 4-х

кімнат (загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м.).

Визначити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1

*в користування ОСОБА_2 надати житлову кімнату № 6

(площею 11,9 кв.м.);

*в користування ОСОБА_1 надати житлові кімнати № 8

(площею 7,3 кв.м.) та № 9 (площею 9,4 кв.м.) з балконом (площею 3,5 кв.м.);

-у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити: житлову кімнату № 7 (площею 18,4 кв.м.), коридор (площею 10,0 кв.м.), вбудовану шафу (площею 1,0 кв.м.), вбиральню (площею 1,3 кв.м.), ванну кімнату (площею 2,3 кв.м.) та кухню (площею 6,4 кв.м.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 271, 20 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: Д.В. Нев'ядомський