Провадження№2/235/2262/16
Справа №235/4934/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою по справі перебував у шлюбі з 26.02.1994 року. Від сумісного проживання мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 03.09.2013 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано рішенням суду. Фактично шлюбні відносини при припинені в травні 2012 року. З 1997 року вони разом з відповідачкою проживали за адресою: м. Покровськ ( м. Красноармійськ), вул. Карла Маркса, 70. Вказаний будинок згідно договору дарування від 05.02.2005 року належить на праві власності відповідачці по справі. За час проживання, починаючи з 1997 року ним були зроблені ремонтні роботи, внаслідок яких вартість будинку була збільшена . Так, на час дарування вартість житлового будинку за згодою сторін становила 5000 грн., згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно БТІ інвентаризаційна вартість будинку становить 21282 грн., а згідно висновку про оцінку майна риночна вартість будинку становить 273285 грн. Відповідно до локальної смети на ремонт будинку та господарських будівель ним було витрачено 135888 грн. Вважає, що частка відповідачки у їх спільному майні є незначною, оскільки вона складає 1/13 від загальної вартості будинку. Оскільки ремонтні роботи були зроблені безпосередньо ним, без участі відповідачки, вважає, що його частка повинна складати 12/13. У зв»язку з тим, що спільне користування будинком неможливо, а припинення права власності на частку у спільному майні відповідача не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки відповідач має квартиру № 60 у будинку № 25 на мкр-ні Шахтарський м. Красноармійська, просить збільшити його частку у спільному майні до 12/13 від загальної площі спільного майна, передати у власність йому житловий будинок № 70, що розташований по вул. Карла Маркса м. Покровськ Донецької області, стягнути з нього ОСОБА_1 суму у розмірі 21282 грн. на користь ОСОБА_2 за рахунок грошової компенсації вартості частки майна, що знаходитьбся у спільної сумісної власності, стягнути судові витрати. В подальшому позивачем були уточнені позовні вимоги, а саме просив визнати житловий будинок № 70, що розташований по вул. Карла Маркса м. Покровськ сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги , наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, в наданих до суду запереченнях вказала, що позивачем не доведено, що вартість майна, в даному випадку житлового будинку, яке належить на праві власності їй особисто,збільшилась виключно завдяки ремонту позивача. Зазначила, що після припинення шлюбних відносин нею безпосередньо здійснювались ремонтні роботи, з приводу чого нею також надано висновок про оцінку житлового будинку. Вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки він просить збільшити частку у майні, яке належить їй, а його частка не встановлена. Окрім того, припинення права власності на частку у житловому будинку здійснюється за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26.02.1994 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 03.09.2013 року шлюб розірвано ( а.с. 19)

З травня 2012 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини ( а.с. 19). Вказана обставина підтверджена позивачем в судовому засіданні.

Від сумісного проживання сторони мають дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.7,8).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_5 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: м. Покровськ ( м. Красноармійськ), вул. Карла Маркса, 70 , на підставі договору дарування, нотаріально посвідченого ( ВВТ № 813169( 05.02.2005) нотаріусом ОСОБА_6 Вартість будинку сторонами договору оцінено 5000 грн., інвентаризаційна вартість будинку становить 21282 грн. ( а. с. 11-13, 16).

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 31.10.1997 року значиться зареєстрованим у вказаному будинку, на день розгляду справи в суді проживає за іншою адресою разом зі своєю донькою.

Факт здійснення ремонту за період його проживання в будинку, починаючи з 1997 року не заперечується відповідачкою в наданих до суду запереченнях.

Після припинення шлюбних відносин відповідачка також здійснювала ремонтні роботи у спірному житловому будинку, що знайшло своє підтвердження поясненнями позивача в судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 57 СК України особистою приватною власністю дружини є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу).

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Істотне збільшення вартості майна за час перебування сторін у шлюбі може перетворити особисте майно одного з подружжя на спільне майно подружжя.

Отже, вищезазначені норми СК України визначають одну із підстав поширення на особисте майно режиму спільної сумісної власності - це наявність спільних трудових чи грошових затрат або затрат лише другого з подружжя, який не є власником даного майна. Під трудовими затратами слід розуміти особисту або спільну трудову діяльність подружжя, спрямовану на ремонт майна, здійснення його добудови, переробки тощо, що призвело до істотного збільшення вартості майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих та (або) спільних коштів, що спрямоване на поліпшення майна.

При цьому необхідною умовою визнання судом права спільної сумісної власності на дане майно є наявність «істотного збільшення його у вартості». Оскільки поняття «істотне збільшення вартості майна» є оціночним, конкретне рішення щодо задоволення або відхилення позову приймається судом з урахуванням усіх обставин справи. Якщо спір про істотне збільшення вартості майна стосується житлового будинку, то до уваги беруться такі обставини, як капітальний ремонт, перевлаштування будинку, розбір старого та будівництво на його місці нового будинку тощо. Якщо ж у процесі сімейного життя подружжя здійснювало лише поточний ремонт житлового будинку або іншого майна, то це не дає підстав для визнання майна спільним, оскільки істотного збільшення вартості майна не було. У цьому випадку один з подружжя може вимагати лише відшкодування зроблених ним витрат. Таким чином питання про істотне збільшення вартості майна в період шлюбу, є визначальним при ухваленні судом рішення. Якщо суд встановить наявність понесених витрат з боку одного з подружжя не власника, і разом з тим, не визнає такі витрати істотними дана особа не позбавлена права вимагати грошової компенсації.

Спільна сумісна власність не передбачає визначення часток. Відтак, права кожного з подружжя поширюватимуться на усе майно, визнане спільною сумісною власністю. Проте у разі здійснення поділу спільного майна, набутого на підставі і в порядку ст. 61 СК України, суд має право відступити від принципу рівності часток, врахувавши ступінь трудової та (або) матеріальної участі у поліпшенні майна кожного з подружжя та істотне збільшення вартості майна.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В обґрунтування своїх вимог про істотне збільшення вартості обєкта нерухомості, яке належало одному з подружжя на праві власності за рахунок внеску іншого подружжя, позивачем надається технічний паспорт, згідно якого ., інвентаризаційна вартість будинку становить 21282 грн., висновок оцінки майна, згідно якого ринкова вартість житлового будинку , що розташований за адресою: м. Красноармійськ, вул. К.Маркса, 70, станом на 13.09.2013 року, становить 273785 грн. ( а. с. 11-13, 33-45), локальну смету, згідно якої на ремонт будинку та господарських будівель позивачем витрачено 135888 грн.( а. с. 20-30).

В обґрунтування своїх заперечень відповідачкою надано висновок про оцінку майна, згідно якого ринкова вартість житлового будинку, що розташований за адресою: м. Красноармійськ, вул. К. Маркса, 70, станом на 23.06.2016 року, становить 100700 грн. ( а. с. 89).

Доказів, зокрема висновків судових експертиз, які б підтверджували б факт істотного збільшення вартості житлового будинку за період з 1997 року по 2012 рік внаслідок грошових чи трудових затрат подружжя, та які б визначали, в якому співвідношенні збільшилась вартість житлового будинку та чи призвело таке збільшення внаслідок трудових чи грошових затрат подружжя, позивачем суду не надано.

До суду також не надано позивачем доказів, які б підтверджували факт проведення ним капітального ремонту, перевлаштування спірного житлового будинку, розбір старого та будівництво на його місці нового будинку тощо.

Вищезазначені обставини встановлюються на підставі судово-товарознавчої, будівельної експертиз, які призначаються суду на підставі ст.. 143 ЦПК України виключно за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Окрім того, надавши суду висновок про ринкову вартість житлового будинку по вул. Карла Маркса, 70 в м. Красноармійську, позивач не згоден з висновком експерта про дійсну вартість вказаного об»єкту нерухомості, наданим відповідачкою після проведення нею ремонтних робіт, проте у спростування її висновку не просив суд призначити відповідну судову експертизу.

Порядок призначення експертизи був розяснений позивачу під технічний запис судового засідання.

Клопотання про проведення експертизи позивачем не заявлено.

За таких підстав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання житлового будинку № 70, що розташований по вул.Карла Маркса в м. Красноармійськ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, спільною сумісною власністю подружжя у звязку з їх недоведеністю.

Вимоги про збільшення частки у спільному майні до 12/13 від загальної вартості спільного майна є похідними від вимоги про визнання обєкта спільною сумісною власністю подружжя, тому задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про передачу у власність позивача житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Покровськ ( м. Красноармійськ), вул. Карла Маркса, 70, та присудження з нього на користь відповідачці грошової компенсації є похідними від вимог про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, та допускаються лише наявності згоди цієї особи, в даному випадку відповідачки, на таке присудження, та за умови попереднього внесення другим із подружжя, позивачем по справі, відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, що відповідає вимогам ст.. 71 СК України, та у звязку з чим, з урахуванням вищезазначених обставин справи, задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, з урахуванням вимог ст..88 ЦПК України, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 60,61,62 СК України, ст..ст. 10,11,209,212,214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: