У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Державний навчальний заклад «Звенигородський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» про встановлення факту проходження навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з вказаною заявою в порядку окремого провадження, згідно якої просить встановити факт, що він дійсно з 01.09.1978 року по 16.07.1981 рік навчався в СПТУ №18 с. Козацьке Звенигородського району Черкаської області, отримав диплом серії НОМЕР_1 від 16.07.1981 року, реєстраційний № 392, а також здобув освіту тракториста-машиніста широкого профілю з умінням виконувати роботи слюсаря - ремонтника і водія автомобіля.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно положень ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Водночас, частиною 2 вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Разом з тим, як роз'яснено у Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч.2 ст. 122 ЦПК України.

При цьому, згідно роз'яснень, які викладені в п. 4 вказаного Листа, а також в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах

про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суд в порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, з наведеного вбачається, що для підтвердження факту навчання, закінчення учбового закладу й одержання відповідної освіти законодавством передбачений не судовий, а інший порядок його встановлення.

Відмова ж відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому КАС України.

Згідно положень ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладені положення норм законодавства та заявлені вимоги, суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Державний навчальний заклад «Звенигородський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» про встановлення факту проходження навчання.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 122, 234, 256, 209, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкриті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Державний навчальний заклад «Звенигородський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» про встановлення факту проходження навчання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Звенигородського

районного суду Т.В. Гончаренко