АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5134/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/1395/16 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін представника ПАТ "УкрСиббанк" - Романової Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.10.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до публічногго акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання припиненим кредитного та іпотечного договорів та зняття обтяжень з предмета іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.04.2014 р. стягнуто солідарно з нього, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 в сумі 564749,08 грн.

Позивач вказав, що вказане судове рішення було виконане, заборгованість перерахована в користь відповідача, а виконавче провадження закрито. Отже, зобов'язання за кредитним договором припинились на підставі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

ОСОБА_2 зазначив, що звертався до відповідача із вимогою зняти обтяження із належного йому майна, яке було передано ним в іпотеку згідно договору іпотеки від 20.07.2007 р. № 0204 у зв'язку із повним виконанням зобов'язань за кредитом, однак вказана вимога залишилася без задоволення. Тому просив захистити порушене право шляхом визнання припиненим кредитного та іпотеченого договорів та зняти обтяження з предмету іпотеки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.10.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання припиненим кредитного та іпотечного договорів та зняття обтяжень з предмету іпотеки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам у справі.

Позивач вказав, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 було повністю виконане, правовідносини, які грунтувалися на цьому договорі - припинені, а нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза межами договору законом не передбачене.

ОСОБА_2 зазначив, що після закінчення дії кредитного договору на підставі п.1 ч. 1 ст. 593 ЦК України припинилось право застави, тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не повністю виконав зобов'язання за кредитним договором, не сплатив суму боргу, а саме заборгованість за тілом кредиту, відсотках, та нарахованій пені, тому відсутні підстави для задоволення позову.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 20.07.2007 р. між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено договори про надання кредиту № 0 та № 0, згідно з якими позивач отримав кредитні кошти на умовах, визначених даними договорами. Зокрема, за кредитним договором №0 позивач отримав 537000 дол. США. кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами позивачем згідно Іпотечного договору від 20.07.2007 року, посвідченого нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л., в реєстрі за №0204, було передано в іпотеку відповідачу нерухоме майно, а саме: АДРЕСА_1 заг. пл. 652,3 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 0,0510 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Поляниця, урочище Вишні, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, земельну ділянку площею 0,0510 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_3

З матеріалів справи видно, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2014 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про солідарне стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, вирішено стягнути в користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 суму заборгованості за кредитним договором №0 від 20 липня 2007 року в розмірі 564 749,08 дол. США, що еквівалентно 4 514 039,40 грн., що складається із заборгованості за основнною сумою кредиту та нарахованих відсотках, а також пеню в розмірі 18 281,00 дол. США, що еквівалентно 146 120,02 грн.

29.04.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області при примусовому виконанні виконавчого листа №607/16567/13ц, виданого 20.05.2014 року Тернопільським міськрайонним судом, про стягнення солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором від 20.07.2007 року №0 в сумі 564749,08 доларів США, що еквівалентно станом на 16.05.2013 року 4514039,40 грн., пені в розмірі 18281 доларів США, що еквівалентно станом на 16.05.2013 року 146120,02 грн. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із сплатою боржником зазначеного боргу.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 р. у справі № 6-1206цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Тому, доводи апелянта про неправомірність нарахування коштів за користування кредитом після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору.

Із довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором №000 від 20.07.2007 р. видно, що у позивача станом на 27.07.2016 р. наявна непогашеня заборгованість за вказаним кредитним договором.

Посилання ОСОБА_2 про те, що зобов'язання за кредитним договором №0 повністю виконане у зв'язку із закінченням виконавчого провадження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи видно, що рішення суду від 15.04.2014 р. про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором виконане лише 29.04.2016 р. Отже правовідносини, які виникли між сторонами згідно вищевказаного кредитного договору продовжували існувати, за кредитом продовжували нараховуватися платежі, які, як пояснив представник відповідача, до цього часу не погашені.

У ст. 17 ЗУ "Про іпотеку" визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №000 від 20.07.2007 р. не сплативши суму заборгованості у повному обсязі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки зобов'язання за кредитним договором продовжують існувати, відтак підстав для визнання вищевказаного кредитного договору припиненим та зняття заборони на відчуження нерухомого майна немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, - відхилити

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.10.2016 р.залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій