Справа № 340/218/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2344/2016
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.,

секретар Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_2 про стягнення збитків в розмірі 39299,77 грн за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» на рішення Верховинського районного суду від 13 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

у квітні 2016 року ТОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулося з даним позовом, в якому посилаючись на те, що водій їх Львівської філії ОСОБА_2 не додав до авансового звіту документи про оплату ремонтного обслуговування автопоїзда «Рено» під час відрядження у вересні 2015 року в м. Ріксайм, Франція, залишок коштів 27 821,88 грн у касу підприємства не повернув, як і суму податку 5 942,23 грн. Збільшивши позовні вимоги, просило стягнути з відповідача окрім вказаної заборгованості на загальну суму 33 764,11 грн, також 5 535,66 грн збитків по перевитраті палива і судові витрати.

Рішенням Верховинського районного суду від 13 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Орлан-Транс-Груп» 5 535,66 грн заборгованості за понаднормову витрату палива. В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Орлан-Транс-Груп» заборгованості в розмірі 33 764,11 грн відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 1 378 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Орлан-Транс-Груп» посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не врахував, що документи про ремонтне обслуговування автомобіля Рено, д.н.з. НОМЕР_1, під час поїздки в м. Ріксайм, Франція та сплату за це коштів ОСОБА_2 до авансового звіту не надав, про що свідчить оформлений ним внутрішній документ ТОВ «Орлан-Транс-Груп» (розрахунок витрат за перевезення) із зазначенням усіх витрат під час виконання цього транспортного завдання. Авансовий звіт формується на підставі розрахунку витрат на перевезення. Квитанцію про отримання поштового відправлення не можна вважати належним і допустимим доказом отримання позивачем саме документів щодо оплати коштів в сумі 1014 євро. Незрозумілим і необґрунтованим є той факт, що складаючи власноручно розрахунок витрат на перевезення, відповідач не включив до нього витрати в розмірі 1014 євро, хоча у відрядженнях перебував неодноразово, процедура та порядок здачі авансового звіту йому відома. Тому просить оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 33 764,11 грн заборгованості скасувати і задовольнити позов в цій частині.

В засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2015 ОСОБА_2 було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ «Орлан-Транс-Груп» на посаду водія, а наказом від 25.11.2015 його звільнено за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

У період із 11 вересня по 08 жовтня 2015 року позивач забезпечив відповідача грошовими коштами (авансом) на службові відрядження в межах України та за кордоном у сумі 88 663,16 грн шляхом перерахування коштів на відповідний рахунок із застосуванням платіжної картки, користувачем якої був ОСОБА_2, що підтверджується копією виписки по карті №4324***7071, виданої ЦФ ПАТ «Кредобанк».

Задовольняючи позов частково, суд обґрунтовано виходив із того, що подана позивачем копія складеного відповідачем розрахунку витрат за перевезення по маршруту Україна-Польща-Німеччина, де не вказано витрати в сумі 1014 євро за послуги евакуатора, не спростовує факту оплати цих коштів під час відрядження у м. Ріксайм (Франція), який підтверджено сукупністю досліджених судом належних і допустимих доказів. Тому необгрунтованою є й вимога про стягнення з відповідача 5 942,23 грн податку, перерахованих позивачем в дохід держави з неповернутої суми надміру сплачених коштів. Однак під час виконання перевезень ОСОБА_2 завдано збитки ТОВ «Орлан-Транс-Груп» перевитратою палива в загальному розмірі 5 535,66 грн, які підлягають стягненню на користь позивача.

При цьому судом першої інстанції правильно застосовано норми статей 130, 131, 134 КЗпП України щодо підстав і умов матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" з наступними змінами й доповненнями (п. 3), звернув увагу на обов'язок суду у кожному випадку вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що про використання ОСОБА_2 грошових коштів (авансу) на службові відрядження авансовий звіт №0/П-1020 від 07 жовтня 2015 року, в якому вказано, що відповідач отримавши 88 663,16 грн фактично витратив 60 841,28 грн, та не надав відповідних документів про використання 27 821,88 грн, складено ТОВ «Орлан-Транс-Груп». Даний звіт ОСОБА_2 не підписано.

Однак, за змістом п. 17 розділу III Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), звіт про використання коштів, наданих на відрядження, після повернення з відрядження повинен подати працівник. У разі якщо під час службових відряджень відряджений працівник застосував платіжні картки для проведення розрахунків у безготівковій формі і строк подання звіту про використання виданих на відрядження коштів не перевищив 10 банківських днів, за наявності поважних причин керівник може продовжити такий строк до 20 банківських днів (до з'ясування питання в разі виявлення розбіжностей між відповідними звітними документами).

Заперечуючи проти позову відповідач стверджував, що позивач у вказаний звіт безпідставно не включив суму витрат 1014 євро на ремонтне обслуговування автопоїзда (послуги евакуатора) 29.09.2015 у м. Ріксайм, Франція, хоча він подав підприємству оригінали всіх підтверджуючих документів.

В матеріалах справи містяться копії: подорожнього листа автомобіля Рено д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом АА3876ХТ в міжнародному сполученні, акту про ремонтне обслуговування евакуатором автопоїзда АА1363КХ/АА3876ХТ у м. Ріксайм (Франція) 29.09.2015 і квитанцій про оплату за це коштів в сумі 1014 євро, в тому числі 600 євро готівкою за ремонт автопоїзда та його евакуацію.

Із виписки по карті №4324***7071, виданої ЦФ ПАТ «Кредобанк» на ім'я ОСОБА_2, доданої до позовної заяви видно, що 29.09.2015 із рахунку відповідача знято кошти в сумі 1014 євро, в тому числі 600 євро готівкою.

Усі документи щодо оплати 1014 євро за ремонтне обслуговування автопоїзда 29.09.2015 в м. Ріксайм (Франція) було надіслано відповідачем рекомендованим листом на адресу позивача (квитанція про вручення поштового відправлення від 05.10.2015).

Про факт поломки автомобіля біля м. Ріксайм (Франція) та оплату коштів в сумі 1014 євро за послуги евакуатора відповідач повідомляв позивача у письмовій пояснюючій записці від 05.10.2015.

З огляду на викладене та вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено обставин, на які він посилався як на підставу стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 33 764,11 грн, тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Орлан-Транс-Груп» 5 535,66 грн заборгованості за понаднормову витрату палива не оскаржується.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» відхилити.

Рішення Верховинського районного суду від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А. Малєєв А.Ю.