Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕН Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Скибінській Є. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнаннея правав власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, по якому просить визнати на ним право спільної часткової власності на 66/1000 квартири №8 (вісім) в будинку 3 (три) по вулиці Єлісаветинській в місті Одесі загальною площею 46,68 кв. м. житловою 34,1 кв. м. При цьому позивач посилається на те, що 29 вересня 1994 року на Одеській Універсальній біржі GIP був укладений договір міни нерухомого майна №94/0354, згідно якого ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 прийняли 165/1000 квартири загальною площею 46,68 кв. м., яка складається з 2-х кімнат житловою площею 34,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. 08 квітня 2003 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 33/1000 частини квартири АДРЕСА_2. 18 червня 2015 року за заявою позивача №457 в Першій Одеській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу №193/2015 до майна померлого ОСОБА_3 Проте, листом від 06 жовтня 2015 року Перша Одеська державна нотаріальна контора рекомендувала позивачу звернутись до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування, оскільки договір міни від 29 вересня 1994 року містить ряд недоліків. У зв'язку iз чим, позивач змушений звернутися до суду iз вказаним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглянути за його відсутності.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

29 вересня 1994 року на Одеській Універсальній біржі GIP був укладений договір міни нерухомого майна №94/0354, згідно якого ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 прийняли в рівних долях 165/1000 квартири загальною площею 46,68 кв. м., яка складається з 2-х кімнат житловою площею 34,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, позивач ОСОБА_1 є власником 33/1000 частини квартири АДРЕСА_3.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2010 року вказаний договір міни було визнано дійсним.

08 квітня 2003 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №340358.

Померлий ОСОБА_3 був рідним братом позивача ОСОБА_1, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження ( 111-ЯР №497668 та І-ЯК №1122843)

Після смерті ОСОБА_1 В, І. відкрилась спадщина на 33/1000 частини квартири АДРЕСА_3, яка належала померлому на підставі спільної сумісної власності на підставі договору міни №94/0354, укладеного 29 вересня 1994 року.

Листом від 06 жовтня 2015 року Перша Одеська державна нотаріальна контора рекомендувала позивачу звернутись до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування, оскільки договір міни від 29 вересня 1994 року містить ряд недоліків. Таким чином, фактично державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги. Інших спадкоємців немає.

В зв'язку з наведеними обставинами позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 66/1000 квартири №8 (вісім) в будинку 3 (три) по вулиці Єлісаветинській в місті Одесі.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого 08 квітня 2003 року ОСОБА_1 за законом другої черги, звернувся у встановленому законом порядку та строк з заявою на отримання спадщини, отримав відмову в оформленні спадщини, в матеріалах справи наявні належні і беззаперечні докази того, що спадкодавець ОСОБА_3 є власником 33/1000 частини квартири, право власності на яке нього виникло з підстав та у порядку, передбаченому законом, право позивача на спадкування за законом підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7,8,10,11,15,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Одеса, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право спільної часткової власності 66/1000 квартири 8 (вісім) в будинку 3 (три) по вулиці Єлісаветинській в місті Одесі загальною площею 46,68 кв. м. житловою площею 34,1 кв. м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя А. Ю. Бойчук