Справа № 447/42/15 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/4758/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника Управління соціального захисту населення Миколаївської РДА - Думич П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Миколаївської РДА Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив встановити факт його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ганновер, Німеччина, посилаючись на те, згідно архівної довідки ОСОБА_4 (його мати) була насильно вивезена в Німеччину на примусові роботи, де перебувала з вересня 1942 року по травень 1945 року, таким чином він не міг бути народженим в Україні.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що він народився 23 липня 1944 року в Німеччині, коли його матір перебувала на примусових роботах в Німеччині.

Просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Управління соціального захисту населення Миколаївської РДА - Думич П.І. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року скасуванню із залишенням заяви без розгляду на підставі ч.6 ст.235 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували факт народження ОСОБА_3 на території Німеччини.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та ст.256 ЦПК в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до вимог частини 6 статті 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом та матеріалами справи установлено, що згідно паспорта ОСОБА_3 місцем його народження є Україна, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, матір'ю зазначено - ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 26 березня 1952 року НОМЕР_1, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїв Миколаївської області УССР. Мати: ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 31.12.1946 року.

Згідно архівної довідки мати заявника була насильно вивезена в Німеччину на примусові роботи, де перебувала з вересня 1942 року по травень 1945 року, та працювала на фабриці у м. Ганновер. Однак згідно довідки Держархіву Миколаївської області даних про насильне вивезення до Німеччини заявника немає (а.с. 14-15)

У той же час, із змісту заявлених вимог ОСОБА_3 вбачається, що встановлення факту його народження в м. Ганновер (Німеччина) необхідне йому для одержання відповідних доплат, пільг, передбачених ЗУ "Про жертви нацистських переслідвань". Відтак, суд першої інстанції не врахував того, що фактично існує спір про право на призначення заявнику пенсії як жертві нацистських переслідувань.

Таким чином, у справі виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, тому рішення суду підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду, роз'яснивши заявнику його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ч. 6 ст. 235, ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 307, ст. 313, п. 3 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа - Управління соціального захисту населення Миколаївської РДА Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.