Справа № 344/1599/16-ц
Провадження № 2/344/2681/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

12 грудня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

08 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № 0 від 29 листопада 2006 року відповідач ОСОБА_2отримав кредит у розмірі 82 000,00 швейцарських франків на строк з 29 листопада 2006 року по 26 листопада 2037 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений іпотечний договір від 29 листопада 2006 року, згідно з умовами якого ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 88,6 кв.м, жилою площею 67,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого Акціонерне товариство «УкрСиббанк» передає (відступає) Акціонерному товариству «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Акціонерне товариство «Дельта Банк» замінює Акціонерне товариство «УкрСиббанк» як кредитора. 29 жовтня 2012 року ОСОБА_3 державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Станом на 03 лютого 2016 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 706 174,74 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 613 429,48 грн., заборгованості за відсотками у сумі 92 745,26 грн.За таких обставин позивач просить зняти арешт з майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме:трьохкімнатної квартири загальною площею 88,6 кв.м, житловою площею 67,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2012 року.

У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, проте подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на інший день.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З моменту відкриття провадження у даній цивільній справі 10 лютого 2016 року відповідач жодного разу не зявився у судові засідання, що були призначені на 11 березня 2016 року, 06 квітня 2016 року, 31 травня 2016 року, 05 липня 2016 року, 02 серпня 2016 року, 05 жовтня 2016 року, 08 листопада 2016 року, 12 грудня 2016 року, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач своєчасно та заздалегідь повідомлявся судом про розгляд справи, проте про причину своєї неявки не повідомив, а також не подав заперечення на позовну заяву, заяв про розгляд справи за його відсутності, то судом неодноразові неявки відповідача у судові засідання розцінюються як неповажні.

Відповідно до частини третьої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом усього провадження у справі.

Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на ненрухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, 29 листопада 2006 року на підставі заяви про реєстрації обтяження обєкта нерухомого майна Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» зареєстрована заборона на нерухоме майно, а саме: на квартиру № 10, що розташована за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Незалежності, будинок № 29, складником якої є ОСОБА_2; 29 жовтня 2012 року ОСОБА_3 державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції накладений арешт на вказану квартиру (а.с.4-7)

29 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», Банком, та ОСОБА_2, Позичальником, укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 82 000,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором (а.с. 8-12).

30 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», Банком, та ОСОБА_2, Позичальником, була укладена Додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року (а.с. 13).

30 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», Банком, та ОСОБА_2, Позичальником, була укладена Додаткова угода № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року, відповідно до якої сторони домовилися про перенесення виконання зобовязань Позичальника зі сплати процентів за договором: сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у швейцарських франках в період з 01 по 30 листопада 2008 року, здійснюється Позичальником в період з 01 грудня 2013 року по 15 грудня 2013 року згідно умов Договору. Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у швейцарських франках в період з 01 по 31 грудня 2008 року, здійснюється Позичальником в період з 01 січня 2014 року по 15 січня 2014 року згідно умов Договору; про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за Договором: Позичальник зобовязується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 26 листопада 2037 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору (а.с. 14).

29 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», Іпотекодержателем, та ОСОБА_2, Іпотекодавцем, був укладений Договір іпотеки, предметом якого є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, а саме: квартиру загальною площею 88,6 кв.м, житловою площею 67,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15-16).

31 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», Іпотекодержателем, та ОСОБА_2, Іпотекодавцем, укладений Договір про внесення змін і доповнень до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 29 листопада 2006 року та зареєстрованого у реєстрі за № Д564 (а.с. 17).

Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту № 0 від 29 листопада 2006 року, заборгованість становить на загальну суму 706 174,74 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 613 429,48 грн., заборгованості за відсотками у сумі 92 745,26 грн (а.с.18).

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 19-20).

02.03.2015 року постановою Правління Національного банку України № 150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних у звязку з чим рішенням № 51 від 02.03.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 року розпочату процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації (а.с. 70-73).

Рішенням № 71 від 08.04.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року (а.с. 74).

Рішенням № 147 від 03.08.2015 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у Акціонерному товаристві «Дельта банк» по 02 жовтня 2015 року (а.с. 75).

Правлінням Національного банку України 02 жовтня 2015 року прийнята постанова № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (а.с. 76).

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює підстави та порядок зняття арешту з майна.

Так, згідно частини першої даної статті, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (частина пята статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно частин шостої-сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Судом встановлено, що договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 29 листопада 2006 року і відразу накладено обтяження про заборону на нерухоме майно. 29 жовтня 2012 року ОСОБА_3 державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції накладений арешт на квартиру на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

За таких обставин суд вважає, що позивач має пріоритет права, як перший іпотекодержатель спірного майна, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав та вимог інших осіб на майно ОСОБА_2, оскільки зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно інших осіб підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які представник позивача посилається як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», статей 1, 3 Закону України «Про іпотеку», керуючисьстаттями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту задовольнити у повному обсязі.

Зняти арешт з майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме:трьохкімнатної квартири загальною площею 88,6 кв.м, житловою площею 67,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, накладений на підставі постанови ОСОБА_3 державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2012 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко