22-ц/775/303/2016(м)
Категорія 50 Головуючий у 1 інстанції Дзюба М.В.
Доповідач Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Песоцької Л.І., Баркова В.М.

секретар - Собецька О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру та стягнення заборгованості по аліментам та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, треті особи: ОСОБА_3, Приморський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в особі його представника ОСОБА_4, на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року про забезпечення позову,

Встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, про визначення розміру та стягнення заборгованості за аліментами з доходів, отриманих в якості моряка закордонного плавання, та стягнення неустойки (пені) за прострочення її сплати.

В обгрунтування вимог вказувала, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2014 року на ОСОБА_2 покладений обов'язок по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 04 вересня 2014 року до повноліття дитини. Відповідач на протязі всього часу здійснював лише мінімальні виплати по аліментам як безробітній. Однак увесь час відповідач працює моряком закордонного плавання на підставі контрактів і таким чином отримує солідний дохід. Даний факт ОСОБА_2 приховує як від неї, так і від виконавчої служби. На підставі вищевикладеного просила встановити факт отримання ОСОБА_2 доходу від праці моряком у період з 04 вересня 2014 року, визначити розмір його заробітку, стягнути суму заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки, що складає ? частину заробітку у розмірі 6200 доларів США, отриманого в якості моряка та стягнути з ОСОБА_2 неустойку у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів з доходу, отриманого ним в якості моряка в період з 04 вересня 2014 року по день постановлення судом рішення.

У січні 2016 року ОСОБА_1, в особі її представника ОСОБА_6, подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи до забезпечення її позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його поточному рахунку НОМЕР_1 у відділенні ПУМБ «РЦ» в м.Маріуполя в сумі 6200 доларів США. В обгрунтування даної заяви вказувала, що 18 січня 2016 року відділенням ПУМБ «РЦ» листом вих.№ MPL-50.4/23 на виконання ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя від 22.12.2015 року про забезпечення доказів у справі надана інформація про поточні рахунки, відкриті відповідачем у цьому банку та виписки за цими рахунками. Згідно даної інформації, за період з 04 вересня 2015 року по 31.12.2015 року відповідач отримав на свій рахунок від іноземної компанії-судовласника дохід у розмірі 24800 доларів США. Отже, в якості аліментів він повинен був перерахувати їй 25% від цього доходу, що складає 6200 доларів США. У зв'язку з тим, що відповідач постійно ухиляється від самостійного повного та належного, своєчасного виконання обов'язку за сплати аліментів на утримання малолітньої доньки, приховує свій заробіток, існує реальна загроза невиконання ним або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладдено арешт на грошові кошти ОСОБА_2, які знаходяться на його поточному рахунку у відділенні ПУМБ «РЦ в м.Маріуполь», в сумі 6200 доларів США, до завершення судового розгляду даної цивільної справи.

Не погодившись з даною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2, в особі його представника ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану ухвалу про забезпечення позову.

Зокрема зазначає, що зазначені кошти у розмірі 24800 доларів США належать брату відповідача - ОСОБА_7, який працює штурманом далекого плавання. ОСОБА_7, у зв'язку зі смертю його дружини, скористався валютним рахунком відповідача, який є поточним і безвідсотковим для перерахування своєї заробітної плати з метою контролю за фактичним надходженням заробітної плати під час роботи за кордоном. Дані грошові кошти він частково знімав через банкомат та віддав ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_2 також зазначив, що у нього відсутній паспорт моряка закордонного плавання. Посилаючись на норми законодавства, зазаначав, що грошове зобов'язання має бути у гривнях, а тому позовні вимоги необхідно зазначити у гривні станом на дату подання позовної заяви.

Позивач надала до зазначеної вище заяви разрахунок розміру позовних вимог на суму 6200 доларів США без урахування сплати аліментів відповідачем за період з 04 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року, копії чеків про сплату яких, є у матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності сторін та третьої особи Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить записи в книзі телефонограм за №№ 723, 724, 755. Із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звернулись. Від Приморського ВДВС ММУЮ надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду про забезпечення позову скасувати, заперечення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, яка просила апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін, думку третьої особи ОСОБА_3, яка вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду про забезпечення позову залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, а також змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходив з того, що на валютному (долар США) банківському рахунку ОСОБА_2 наявні грошові кошти із залишком у сумі, яка є більшою від ціни позову. На момент розгляду судом заяви про забезпечення позову належних доказів того, що зазначений рахунок належить не відповідачеві, або зараховані на нього грошові кошти належать іншій особі, суду не надано, та це питання суд має можливість вирішити на стадії дослідження доказів, наданих сторонами. Суд прийшов до висновку про можливість накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку відкритому у ПУМБ в межах розміру позовних вимог.

З таким висновком суду колегія суддів не може не погодитись.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені у статті 152 ЦПК України, зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Згідно ч. 3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно роз'яснень викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (далі Постанова), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п.7 Постанови в мотивувальній частині суд зобов'язаний зазначити мотиви, із яких дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, ОСОБА_1 подано позовну заяву до ОСОБА_2 з вимогами матеріального характеру, а саме: про визначення розміру та стягнення заборгованості за аліментами з доходів, отриманих в якості моряка закордонного плавання, за період з 04 вересня 2015 року до 31 грудня 2015 року в розмірі 6200 доларів США, та стягнення неустойки (пені) за прострочення її сплати.

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Як передбачено ч.3, ч.6 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, вжиття заходів щодо забезпечення позову є правом суду, накладений арешт на грошові кошти в розмірі 6200 доларів США не перешкоджає відповідачу ОСОБА_2 користуватися іншими належними йому коштами, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону і підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Наведені в апеляційній скарзі доводи з урахуванням зазначеного не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняти рішення щодо скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в особі його представника ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.І.Песоцька

В.М.Барков