АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/2209/14-ц Головуючий у 1 інстанції Леонтюк Л.К.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6952/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.,

при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною ОСОБА_4, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи Київське міське управління юстиції, Державний нотаріус шістнадцятої Державної нотаріальної контори м. Києва Браславська О.Г., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволений: визнано недійсним заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5, посвідчений 15 серпня 2013 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Браславською О.Г.; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є рідним онуком ОСОБА_8, яка 20 лютого 2009 року заповіла йому належну їй частину квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, після чого позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Войтовського В.С. із заявою про прийняття спадщини, де дізнався, що ОСОБА_8 15 серпня 2013 року заповіла все своє майно ОСОБА_5

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №971 від 17 листопада 2014 року встановлено, що ОСОБА_8 в момент складання оспорюваного заповіту 15 серпня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Позивач просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є недійсність заповіту від 15.08.2015, складеного ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5, з тих підстав, що в момент підписання заповіту вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

На підставі ст.ст.1223,1261 ЦК України позивач вправі оспорити заповіт.

Відповідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли особа не визнана недієздатною, однак у момент вчинення правочину внаслідок психічного розладу перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент складення заповіту та відповідно до положень ст.145 ЦПК України суд зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу, висновок у якій є доказом у справі і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №971 від 17.11.2014 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент підписання заповіту 18 серпня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Браславською О.Г., страждала стійким хронічним розладом у вигляді Судинної деменції (F01.8); за своїм психічним станом ОСОБА_8 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 15 серпня 2013 року (т1ас123-125).

З урахуванням викладеного правильним є висновок суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав уважати доведеними обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Висновок експертів щодо абсолютної неспроможності спадкодавця в момент вчинення заповіту 15.08.2013 розуміти значення своїх дій та керувати ними є чітким, категоричним і таким, що не дає підстав для сумніву щодо психічного стану ОСОБА_8 в момент вчинення заповіту.

За таких обставин доводи представника відповідача щодо того, що висновок експертизи складений на основі невстановленої медичної документації, а також що ОСОБА_8 не була інвалідом та експертами не досліджувалася її стадія захворювання, спростовуються висновком експертів, які при дослідженні вивчали медичну картку амбулаторного хворого (МКАХ) на ОСОБА_8 з поліклініки за місцем її проживання та з диспансерного відділення №1 КМПЛ (№2856 від 14.05.2012) та медичну карту стаціонарного хворого (МКСХ) №430-2012 з КМПНЛ №3, які відповідно до супровідного листа (том 1 ас 96) було направлено Дарницьким районним судом м. Києва на адресу Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про призначення повторної судово-психіатричної (посмертної) комплексної експертизи, то колегія вважає його безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПУ України суд може призначити повторну експертизу, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Враховуючи, що висновок судово-психіатричих експертів №971 від 17.11.2014 зроблено відповідно до матеріалів справи та медичної документації відносно ОСОБА_8, немає підстав уважати, що він є необґрунтованим.

Підставою визнання правочину недійсним відповідно до ст.225 ЦК України є медичний критерій, для підтвердження наявності якого необхідні спеціальні знання у сфері судової психіатрії, у зв'язку з чим і відповідно до вимог ст.145 ЦПК України для визначення стану фізичної особи судом призначено судово-психіатричну експертизу. Висновки експертів підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами по справі.

Разом з тим доводи апеляційної скарги відносно пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо емоційного стану ОСОБА_8 висновків суду не спростовують і не дають підстав для сумніву в правильності висновків експертів.

Оскільки належних і допустимих доказів у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку на спростування висновку судово-психіатричних експертів №971 від 17.11.2014 суду не надано, на такі докази представник відповідача у судовому засіданні не посилався, враховуючи, що висновок судово-психіатричних експертів №971 від 17.11.2014 не входить у суперечність з іншими доказами у справі, - доводи представника відповідача про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення спору, як і про призначення повторної експертизи, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, підтверджених наявними у матеріалах справи доказами, і, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна