АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1904/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 Русаков Г. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б., Бондаренка С. І.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради, про виділ у натурі частки майна, що є спільною частковою власністю, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся з вказаним позовом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що вони згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.2015 року успадкували по 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_1. Так як між сторонами відсутня домовленість про поділ будинку, позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просив розділити спірний житловий будинок з надвірними спорудами відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи, виділивши йому фасадну частину будинку.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. При цьому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх фактичних обставин та без дослідження і надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 успадкували по 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 червня 2015 року за №1-1679 (а.с. 7). Право державної власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 29.05.2015 та 11.06.2015 року за №9991638 (а.с. 8, 50).

За висновками судової будівельно-технічної експертизи № 15-15 від 20 січня 2015 року розроблено два варіанти поділу житлового будинку та надвірних споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1. Визначено, розподіл можливий з незначними відхиленнями від ідеальних рівних часток за двома варіантами (варіант №1 - 499/1000 та 501/1000 з різницею по вартості 791 грн. 50 коп. та варіант №2 - 13/25 та 12/25 з різницею по вартості 13 448 грн.) В обох варіантах запропоновано провести роботи по переплануванню та переобладнанню будинку.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як вбачається з роз'яснень у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» (з наступними змінами), якщо виділ в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку він проводиться за наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК).

Статті 100, 152 ЖК (в редакції на час виникнення даних правовідносин) дозволяють виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду без отримання документів, що дають право на їх виконання, тільки у випадку, коли вони не передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Відповідно до висновку експертизи роботи з переобладнання та перепланування спірного будинку за адресою АДРЕСА_1, визначені як умови забезпечення ізольованого користування частками у ньому, передбачають втручання в несучі конструкції будинку та інженерні системи загального користування.

Це також підтвердив експерт в судовому засіданні.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обов'язкове отримання в даному випадку відповідного дозволу на переобладнання та перепланування будинку.

Посилання в апеляції на наявність у матеріалах висновку Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Канівської міської ради (а.с. 130) непереконливе. Вказаний документ не відповідає вимогам законодавства і не може вважатися відповідним дозволом.

Порядок отримання дозволів на переобладнання та перепланування житлових будинків регулюється Житловим кодексом, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про житлово-комунальні послуги", Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 N 572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за N 927/11207.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що переобладнання і перепланування житлового будинку проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради, який може бути лише у вигляді відповідного рішення виконавчого комітету (або іншого державного органу, якому в кожному конкретному регіоні можна делегувати такі повноваження), а не будь-якого іншого листа або повідомлення, підписаного будь-якою службовою особою.

Крім того необхідний дозвіл виконкому місцевої ради має бути отриманий до ухвалення судом рішення.

Таким чином, міськрайонний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, оскільки стороною не надано дозволу виконкому на переобладнання і перепланування спірного будинку та прибудови, варіант розділу будинку не було узгоджено сторонами з санітарно-епідеміологічною службою, органами пожежної безпеки, газопостачання та іншими органами.

Апеляційним судом було вжито всіх можливих заходів для всебічного та повного з'ясування обставин справи, але відповідного дозволу не надано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :