У х в а л а

Іменем України

"01" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт народження дитини - ОСОБА_2, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року, місце народження - м. Донецьк, мати - ОСОБА_3, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1., громадянка України, місце проживання - АДРЕСА_1, батько - ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про одруження НОМЕР_1, актовий запис №460 від 04.07.2014 року, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 р., громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_2.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3. дружина заявника - ОСОБА_3 народила доньку на тимчасово окупованій території - в м. Донецьку. В обмін на свідоцтво про народження дитини зразка, що використовується на тимчасово окуповані території, заявник віддав документ, що підтверджує факт народження дитини заявника - Медичне свідоцтво про народження (форма 103/о). Отже, єдиний документ, який підтверджує факт народження дитини та наявний у заявника це Обмінна картка пологового будинку. Відділом ДРАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві заявнику було відмовлено в реєстрації народження дитини у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, виданих на території не підконтрольній Україні. У зв'язку з чим заявник змушений звернутися до суду.

Частина 1 ст. 256 ЦПК України містить перелік фактів, справи про встановлення яких можуть бути розглянуті судом. Пунктом 7 цієї частини статі передбачено встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України.

Розглянувши заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам частин 1 та 2 ст. 258 ЦПК України.

В роз'ясненнях, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, звернуто увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, заяви про встановлення факту народження особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану в реєстрації факту народження.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини, серед іншого, є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Як убачається зі змісту заяви, дружині заявника - ОСОБА_3 видано Медичне свідоцтво про народження форми № 103/о. Однак заявник дане свідоцтво віддав для реєстрації народження дитини на тимчасово окупованій території.

При цьому, заява не містить викладення обставин та доказів неможливості отримання заявником дублікату Медичного свідоцтва про народження форми № 103/о для реєстрації народження дитини в органах РАЦС.

Більше того, заявником не надано доказів відмови відділу РАЦС в реєстрації народження дитини заявника, що є передумовою звернення з даною заявою до суду.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. В даній заяві заінтересованою особою зазначено лише Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, проте зі змісту заяви та доданих копій документів вбачається, що на час народження дитини, заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (про зазначення якої матір'ю дитини просить заявник), яка не вказана у заяві, ані як заявник ані як заінтересована особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, заявнику необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені недоліки, долучивши документ, який свідчить про неможливість внесення органами РАЦС до реєстру про народження актового запису про народження доньки заявника за умови подання ним до цього органу дублікату Медичного свідоцтва про народження форми № 103/о, та подати належним чином оформлену письмову заяву із зазначенням заінтересовоною особою матері дитини (з необхідною кількістю її копій та копій долучених документів відповідно до кількості заінтересованих осіб).

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту народження дитини - залишити без руху та запропонувати заявнику у в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя