АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3681/14-ц 22-ц/774/591/К/16
Провадження № 22ц/774/591/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 216/2681/14-ц інстанції - Мясоєдова О.М.
Категорія № 34 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Масловою К.В.,

за участю - представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Піонер СКН» - Матвєєвої Марини Олександрівни, представника відповідача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 20» - Алімагомедової Гульжанат Магомедівни, представника відповідача Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради - Водяної Олени Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Піонер СКН» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піонер СКН», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 20», Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради про відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди, завданої внаслідок затоплення кваритири,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_9 звернулась до суду із даним позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Піонер СКН» (надалі - ТОВ «Піонер СКН»), Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 20» (надалі - КП «ЖЕО №20»), Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради (надалі - Управління благоустрою), в якому, уточнивши свої вимоги, просила суд стягнути з відповідачів солідарно її користь майнову шкоду в сумі 12707 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої затопленням квартири, 12707 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, та судові витрати у справі. В обґрунтування свої вимог посилалась на те, що вона є власником двокімнатної квартири, розташованої на третьому поверсі, за адресою: АДРЕСА_1. Будинок. В якому вона мешкає, знаходиться на обслуговуванні відповідача - КП «ЖЕО-20». 04 січня 2014 року її квартиру затоплено через порив труби центрального опалення в квартирі № 30, розташованій на шостому поверсі вказаного житлового будинку, яка на праві власності належить відповідачу - ТОВ «Піонер- СКН», про що 06 січня 2014 року відповідачем - КП «ЖЕО-20» складено Акт обстеження затопленої квартири. Внаслідок затоплення в квартирі позивача пошкоджені: стеля, стіни, вікно та підлога в гостинній кімнаті; стеля, стіни та інші конструктивні елементи у коридорі; стіни та стеля у вбиральні; стіни, підлога та стеля у спальній кімнаті, вартість відновлювального ремонту яких, згідно із висновком судово-будівельної технічної експертизи від 14 січня 2014 року, становить 12707 грн. Таку ж суму позивач просила стягнути на відшкодування спричиненої їй моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково та на її користь з ТОВ «Піонер СКН» стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 12707 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача -ТОВ «Піонер СКН» - Матвєєва М.О. ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення шкоди з ТОВ «Піонер СКН» та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, судом не взято до уваги, що згідно акту від 06 січня 2014 року причиною залиття квартири позивача став порив труби центрального опалення в квартирі № 30. При цьому, стан труби на момент залиття був незадовільним - іржа, прогнивання, що на її думку свідчить про неналежне обслуговування внутрішньобудинкових систем з боку обслуговуючої організації, а саме КП «ЖЕО № 20». З цих же підстав вважає помилковими висновки суду щодо визнання факту заподіяння матеріальної та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири позивача, саме з вини відповідача - ТОВ «Піонер СКН». Крім того, зазначає, що суд безпідставно посилається в рішенні на відповіді експерта ОСОБА_10 як на належний доказ, оскільки експертом не було проведено експертизи матеріалів у місці пориву. Також апелянт не погоджується із вартістю відновлювального ремонту, зазначеною у висновку судово-будівельної технічної експертизи від 14 січня 2014 року, оскільки пошкодження майна в квартирі є локальним, тому вважає, що розмір збитків має розраховуватись, виходячи саме із пошкодженої площі. Крім того, апелянт зазначає, що сума судового збору не відповідає ст. 88 ЦПК України.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_9 та відповідачі - Управління благоустрою і КП «ЖЕО №20» - просили апеляційну скаргу відилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Піонер СКН» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу від 22 листопада 2004 року є власником квартири АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 3-5).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 грудня 2013 року власником квартири АДРЕСА_6, є відповідач - ТОВ «Піонер -СКН» (том 1 а.с. 77-82).

Із заяви ОСОБА_9 убачається, що 04 січня 2014 року вона звернулась до КП «ЖЕО №20» м. Кривого Рогу з вимогою про складення акту затоплення її квартири (том 1 а.с. 41)

Згідно з Актом обстеженням квартири АДРЕСА_1 від 06 січня 2014 року, складеним ст.майстром дільниці №1 «ЖЕО № 20» ОСОБА_11, майстром дільниці №1/4 С.М. ОСОБА_12 за участі ОСОБА_9, встановлено, що 04 січня 2014 року у зв'язку з поривом труби діаметром 50 мм системи центрального опалення (проходить всередині стіни (капітальна) в квартирі №30 відбулося затікання води до кв. №21. Внаслідок затоплення пошкоджено: кімната - стеля (шпалери) 18кв.м, карніз (водоемульсійне фарбування) - 2,25 кв.м.; стіна (шпалери) -1 кв.м., стіна (шпалери_4,8 кв.м; підлога (фарбування) масляна краска - 0,5м; коридор - стеля (плитка ПХВ) - 2шт, падуга (фарбування )- 0,12 кв.м.; комора (побілка) стін та стелі - 2 кв.м.; спальня - стеля (водоемульсійна фарбування) -1,5 кв.м.; стіни (водоемульсійна фарбування ) - 0,5 кв.м. (том 1 а.с.7).

Відповідно до Звіту сертифікованого оцінювача ТОВ ОФ «Погляд» від 20 січня 2014 року вартість ремонтно-будівельних робіт в квартирі позивача станом на 20 січня 2014 року становить 11 008 грн. (том 1 а.с. 8-19).

Згідно з висновком судової будівельно-техничної експертизи №5 від 14 січня 2015 року вартість відновлюваного ремонту, необхідного для усунення наслідків залиття, в квартирі АДРЕСА_1 складає 12707 грн.

Згідно з Актом обстеженням зазначеної квартири № від 06 січня 2014 року, встановлено, що 04 січня 2014 року у зв'язку з поривом труби діаметром 50 мм системи центрального опалення (проходить всередині стіни (капітальна) в квартирі №30 відбулося затікання води до кв. №21 (том1 а.с. 124-126).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 та стягуючи на її користь з відповідача ТОВ «Піонер-СКН» матеріальну шкоду в сумі 12707 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., суд першої інстанції керувався ст. 1166 ЦК України та виходив із доведеності вини відповідача, як власника житла, в затопленні належної позивачу квартири АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в цій частині з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, передбачених ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

При цьому, у деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

Матеріалами справи встановлено, що залиття квартири позивача сталося в результаті пориву системи центрального опалення в належній відповідачеві квартирі АДРЕСА_6, внаслідок чого належна позивачу квартира № 21, розташована у тому ж будинку двома поверхами нижче, зазнала пошкоджень, що підтверджено актом від 06 січня 2014 року.

Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано докази, які підтверджують факт заподіяння їй шкоди відповідачем та її розмір - акт про залиття квартири від 06 січня 2014 року, фотографії із зображеннями наслідків залиття ( том 1 а.с. 33-36), фотознімки, датовані 04 січня 2014 року, із зображенням пошкодження труби центрального опалення, яка проходить у стіні квартири, належної ТОВ «Піонер-СКН» (том 1 а.с. 204-209), фотознімки від 26 травня 2015 року, які підтверджують проведення заміни труби центрального опалення у належній відповідачу квартирі (том 1 а.с. 214-218), звіт сертифікованого оцінювача ТОВ ОФ «Погляд» від 20 січня 2014 року щодо вартості відновлювального ремонту.

Натомість, заперечуючи проти позову та оскаржуючи рішення, відповідачем ТОВ «Піонер-СКН» не спростовано висновків суду першої інстанції в установленому процесуальним законом порядку та не доведено, що затоплення квартири позивача сталось не з його вини.

Із обставин справи, встановлених судом та визнаних сторонами, вбачається, що належна відповідачу квартира розташована на останньому поверсі будинку, залиття сталося через порив труби центрального опалення, яка знаходиться у цій квартирі, проте будь-яких претензій та вимог до КП «ЖЄО №20» або інших осіб ТОВ «Піонер-СКН» не заявляло, а 06 січня 2014 року відповідач замінив пошкоджену трубу й не надав її для огляду та дослідження експерту та суду.

Така поведінка відповідача ТОВ «Піонер-СКН», як власника квартири, на думку колегії суддів, свідчить про визнання ними того факту, що вина КП «ЖЄО №20» або інших осіб у затопленні його квартири відсутня.

А тому, виходячи з презумпції вини заподіювача шкоди, яка ним не спростована, та зважаючи на покладений на власників житлових приміщень обов'язок по його утриманню, у тому числі - утриманню внутрішньо квартирних мереж, в належному стані, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на відповідача обов'язку з відшкодування матеріальної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Піонер-СКН» в частині незгоди с таким висновком суду не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання відповідача на неналежне обслуговування внутрішньобудинкових систем з боку обслуговуючої організації - КП «ЖЕО № 20», що призвело до іржі та прогниванню труби центрального опалення в квартирі № 30 не можуть бути взятими до уваги, оскільки той факт, що саме ця обставина стала причиною затоплення квартири позивача, не підтверджений належними та допустимими доказами.

Також не можуть бути взятими до уваги доводи апелянта про те, що відповіді експерта ОСОБА_10 не є належним доказом у справі через не проведення експертизи матеріалів у місці пориву, оскільки ці відповіді експерта не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку.

Не заслуговують на увагу й доводи відповідача щодо його незгоди з вартістю відновлювального ремонту, зазначеною у висновку судово-будівельної технічної експертизи від 14 січня 2014 року, оскільки висновки цієї експертизи також не спростовані відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів.

Однак, доводи апелянта, які стосуються рішення суду в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, частково заслуговують на увагу.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, характер та тривалість страждань, завданих позивачу внаслідок залиття квартири, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню з ТОВ «Піонер СКН» на користь позивача, є сума 2 000 грн., у зв'язку із чим рішення підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 не оскаржується, колегія суддів не вдається в обговорення цієї частини судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Піонер СКН» задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2016 року в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Піонер СКН» на користь ОСОБА_9, змінити, зменшивши цей розмір з 5000 (п'яти тисяч) гривень до 2000 (двох тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Михайлів