Справа № 490/7040/16-ц
н/п 2/490/2721/2016
21 листопада 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Подзігун Г. В.
при секретарі Головацькому О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № ML-400/439/2005 від 04.11.2005 року в розмірі 28 817,62 дол. США (еквівалент 734 128 грн. 87 коп.), посилаючись на невиконання відповідачами своїх обовязків за Кредитним договором та Договором поруки.
Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, неодноразово представниками позивача подавалися заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких вони просили про задоволення позову та не заперечували проти заочного розгляду справи.
ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася. При цьому, від її представника до суду надійшло електронне повідомлення № 36, в якому представник просив відкласти розгляд справи у звязку із його лікуванням.
В той же час, на думку суду, вказана обставина не може свідчити про поважність причин неявки до суду, оскільки від самої ОСОБА_1, яка є відповідачем та викликалася у судове засідання належним чином, не надійшло повідомлень про причини її неявки до суду.
ОСОБА_2 до суду також не зявився. При цьому, від його представника до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 бажає подати докази погашення заборгованості, однак надати їх не може, оскільки перебуває у Російській Федерації на лікуванні.
В той же час, на думку суду, сама по собі ця підстава неявки до суду не може вважатися поважною, оскільки відповідач має уповноваженого представника, який до суду не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи, 04 листопада 2005 року між ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк України» (правонаступником якого за всіма правами та обовязками у звязку зі зміною найменування є ПАТ «ОТП Банк») було укладено Кредитнимй договір № ML-400/439/2005, відповідно до умов якого Банк зобовязався надати їй грошові кошти у розмірі 30 000 дол. США з кінцевим строком повернення до 03 листопада 2025 року зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків відповідно до умов Кредитного договору та Графіку повернення кредиту та сплати відсотків, що є Додатком № 1 до Кредитного договору.
Цільове використання кредиту купівля нерухомого майна.
До Кредитного договору між Банком та позичальником було також укладено дві додаткові угоди, якими вносилися зміни, зокрема, до графіку погашення кредиту.
Окрім того, 04 листопада 2005 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № SR-400/471/2005, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником її боргових зобовязань за Кредитним договором у повному обсязі.
При цьому, Договором поруки передбачено, що відповідачі відповідають як солідарні боржники.
Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти у передбаченому договором розмірі.
В той же час, відповідачі свої грошові зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконують, що привело до виникнення заборгованості з повернення кредиту в загальному розмірі 28 817,62 дол. США (еквівалент 734 128 грн. 87 коп.), з яких:
- 24 158,71 дол. США (еквівалент 615 443 грн. 14 коп.) заборгованість за кредитом;
- 4 658,91 дол. США (еквівалент 118 685 грн. 73 коп.) заборгованість за процентами.
На час розгляду справи вказана заборгованість відповідачами не погашена, що призводить до порушення законних прав та інтересів Банку, у зв'язку з чим вони підлягають судовому захисту.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ст. ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За своїм характером відносини, що виникли між сторонами, є зобовязальними правовідносинами. Так, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.
Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Це тягне за собою передбачені законом або договором правові наслідки, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, сплату пені за порушення виконання зобовязання за Кредитним договором передбачено було також і Кредитним договором (з урахуванням усіх змін і доповнень).
Підставою для виникнення у кредитора права на неустойку є невиконання або неналежне виконання боржником свого зобовязання.
Крім того, до зобовязання може застосовуватися заходи забезпечення його належного виконання. Так, згідно зі ст. ст. 546, 549, 553 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою. При цьому, статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Всупереч положенням цивільного законодавства України, умов укладених договорів відповідачка ОСОБА_1 припинила виконувати свої зобовязання за Кредитним договором належним чином.
У звязку з цим, 19.04.2016 року за вих. № 2000 та № 2001 відповідачам було направлено досудові вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором, якими позивач вимагав від позичальника та поручителя достроково погасити існуючу заборгованість у вищезазначеному розмірі.
На підставі вищевикладеного, відповідно до умов Кредитного договору, ст. ст. 525, 526, 554, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконують зобов'язань, узятих на себе за Кредитним договором та Договором поруки, тому з них слід стягнути на користь Банку у солідарному порядку заборгованість за Кредитним договором № ML-400/439/2005 від 04.11.2005 року в загальному розмірі 28 817,62 дол. США (еквівалент 734 128 грн. 87 коп.), з яких: 24 158,71 дол. США (еквівалент 615 443 грн. 14 коп.) заборгованість за кредитом; 4 658,91 дол. США (еквівалент 118 685 грн. 73 коп.) заборгованість за процентами.
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь Банку слід стягнути судовий збір у розмірі по 5 505 грн. 96 коп. з кожного.
Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
Позов - задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором № ML-400/439/2005 від 04.11.2005 року в загальному розмірі 28 817,62 дол. США (еквівалент 734 128 грн. 87 коп.), з яких: 24 158,71 дол. США (еквівалент 615 443 грн. 14 коп.) заборгованість за кредитом; 4 658,91 дол. США (еквівалент 118 685 грн. 73 коп.) заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі по 5 505 грн. 96 коп. з кожного.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН