Копія Справа № 326/1604/16-цр.
Провадження № 2-о/326/74/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_3, про встановлення факту смерті, заінтересована особа - ОСОБА_4 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_3, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. Свої вимоги мотивує тим, що вона мешкає в АДРЕСА_1.

23 серпня 2016 року в м. Донецьк помер її чоловік - ОСОБА_5.

ОСОБА_4 відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 районного управління юстиції було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_5, у звязку із відсутністю законних підстав.

Лікарське свідоцтво про смерть, яке видане іншою державою, не є підставою для державної реєстрації смерті на території України.

Оскільки ОСОБА_2 не має можливості надати документи для реєстрації смерті свого чоловіка, передбачені законодавством України, вона змушена звернутися до суду.

Встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки потрібно їй для отримання спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка.

Просить встановити факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23 серпня 2016 року.

ОСОБА_3, яка на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_2, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги задовольнити (а.с.16).

Заінтересована особа - ОСОБА_4 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що заперечень проти заяви ОСОБА_2 щодо встановлення факту смерті ОСОБА_5 не має (а.с.15).

Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності представника заявника та представника заінтересованої особи.

У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 19 липня 1999 року, актовий запис № 252 (а.с.4).

У лікарському свідоцтві про смерть № 2556 від 16.09.2016 року, виданому Республіканським бюро судово-медичної експертизи, зазначено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 23.08.2016 року. Місце проживання померлого: АДРЕСА_2. Смерть наступила вдома. Місце смерті: АДРЕСА_2. Смерть настала в результаті захворювання. Хвороба, яка привела до смерті: набряк легенів, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Свідоцтво про смерть отримала 16.09.2016 року ОСОБА_2 (а.с.5).

ОСОБА_4 районного Відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 01.12.2016 року відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23 серпня 2016 року у м. Донецьк (Калінінський район), на підставі медичного свідоцтва про смерть № 2556 від 16.09.2016 року, виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи, оскільки медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 3 ст. 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з чим для отримання свідоцтва про смерть заявнику було запропоновано звернутися до суду (а.с.11).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04.02.2016 року, який набрав чинності з 24.02.2016 року, ЦПК України доповнено ст.257-1, згідно з якою:

Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч. 1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4).

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до п. ґ ч. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Частиною 6 розділу 5 встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Оскільки ОСОБА_5 помер в районі проведення антитерористичної операції та лікарське свідоцтво про його смерть було видане органом, який знаходиться на не контрольованій території, тобто є недійсним і не створює правових наслідків на території України, а встановлення факту смерті необхідно заявнику для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її чоловіка, в інший спосіб даний факт не може бути встановлений, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника про встановлення факту смерті.

Таким чином, суд вважає встановленим факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мала місце 23.08.2016 року у Калінінському районі м. Донецька. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають суду підставу зробити висновок, що заявлена вимога про встановлення факту смерті ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 79, 197, 209, 212, 214, 215, 223, 234, 235, 256, 257-1, 259, 367 ЦПК України, ЗУ ««Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_3, про встановлення факту смерті, заінтересована особа - ОСОБА_4 районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23 серпня 2016 року у Калінінському районі м. Донецька.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

01.12.2016