Справа №173/279/16-ц
Провадження №2/173/305/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. В подальшому за заявою представника позивача ухвалою суду від 29 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

ОСОБА_3 також звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені. В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, посилається на те, що з 17 червня 1995 року до 30 липня 2003 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 Вони мають двох повнолітніх сина та доньку: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з матірю. Донька є зареєстрованою разом з батьком, але з вересня 2014 року з ним не проживала та мешкала у гуртожитку. 5 червня 2003 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з 29 травня 2003 року. станом на 1 грудня 2015 року заборгованість по аліментами становила 60 857 грн. 76 коп. за період з 10 листопада 2015 року до 4 березня 2016 року боржником добровільно було сплачено частину заборгованості в сумі 10 916 грн. 36 коп. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в сумі 43 621 грн. 03 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 640 369 грн. 70 коп. відповідно до розрахунку, а також витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. (а.с.120-123).

В судове засідання позивач та представник позивача за первісним позовом не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі та письмові заперечення проти зустрічної позовної заяви. Так представник відповідача за зустрічним позовом просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача за зустрічним позовом, оскільки аліменти нараховуються щомісяця, а тому, на його думку, ОСОБА_3 пропустила строк звернення до суду за захистом порушених прав. Окрім того, на думку представника відповідача, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам ОСОБА_3 фактично намагається стягнути цю суму з позивача повторно, оскільки ці аліменти вже стягнуто за рішенням суду. У звязку з чим представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.

Представник позивача за зустрічною позовною заявою в судовому засіданні зустрічний позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що донька та син сторін вже є повнолітніми, тому рішення суду про стягнення аліментів не виконується. Добровільно заборгованість по аліментам відповідач не сплачує, а тому є всі підстави для стягнення заборгованості по аліментам в судовому порядку, так само як і пені за прострочення сплати аліментів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, суду пояснила, що дійсно після розірвання шлюбу між батьками, вона деякий час жила з батьком. Як тільки їй виповнилося 18 років, він сказав, щоб вона пішла, тому вона переїхала жити до гуртожитку. З 2014 року ніякої матеріальної допомоги батько не надає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що після розірвання шлюбу між батьками він лишився жити разом із матірю. батько ніяким чином не надавав матеріальної допомоги, вони взагалі не спілкувалися.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.28).

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають повнолітніх доньку та сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.19). Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 30 липня 2003 року (а.с.18).

5 червня 2003 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дітей, доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з 29 травня 2003 року (а.с.17). На виконання рішення суду 9 червня 2003 року Вільногірським районним судом було видано виконавчий лист (а.с.15-16).

Згідно з довідкою філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 9 грудня 2016 року станом на 1 грудня 2015 року заборгованість по аліментам становить 60 857 грн. 76 коп. (а.с.13). За період з листопада 2015 року до березня 2016 року ОСОБА_2 частково сплатив заборгованість по аліментам в сумі 10 916 грн. 36 коп., що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_3 (а.с.124-125), а тому заборгованість по аліментам становить 43 621 грн. 03 коп.

У відповідності до ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується за рішенням суду незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи те, що виконавче провадження по стягненню аліментів вже закінчено у звязку з досягненням повноліття дітьми, заборгованість не погашена відповідачем, доказів того, що відповідач на підставі рішення суду звільнений від сплати заборгованості за аліментами сторонами не надано, а також те, що відповідач не надав суду доказів поважності причин несплати заборгованості по аліментам, що суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині законними та обґрунтованими. При цьому суд не приймає до уваги заяву представника позивача про застосування позовної давності, оскільки згідно з ч. 1 ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується. Також в цьому випадку не має повторного стягнення аліментів, оскільки виконавче провадження щодо стягнення аліментів вже закінчено.

Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку, наданому позивачем, сума неустойки складає 640 369 грн. 70 коп.

Суд вважає цей розрахунок законним та обґрунтованим, оскільки він проведений у відповідності до вимог ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України та узгоджується з розрахунком заборгованості по аліментам (а.с.120-123).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, а тому вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є законними та обґрунтованими.

В той же час, приймаючи до уваги те, що сума неустойки значно перевищує розмір заборгованості по аліментам, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 було понесено судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. за сплату судового збору (а.с.75), суд приходить до висновку, що з відповідача, ОСОБА_2, підлягають стягенню понесені ОСОБА_3 судові витрати. В той же час, суд вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн., оскільки документальних підтверджень таких витрат нею надано суду не було. Судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, ОСОБА_2, слід віднести за його рахунок, оскільки його позов було залишено без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.196 Сімейного кодексу України. ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкає за адресою: АДРЕСА_1) заборгованість по аліментам в сумі 43 621 грн. 03 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20000 грн., а також понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, - віднести за рахунок позивача ОСОБА_2

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко