Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

за участю прокурора Кукса М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: 1) ОСОБА_4, 2) ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_3.

Вказував, що малолітній ОСОБА_1 народився під час перебування його матері ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі, а рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 11.08.2009 року № 370 його передано під опіку бабусі ОСОБА_4, яка займалася його вихованням та утриманням до 2013 року.

Зазначав, що після відбуття покарання відповідачем рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.03.2013 року малолітнього ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 та до 30.10.2015 року він проживав із матір'ю за однією адресою, однак 03.11.2015 року до служби у справах дітей надійшла заява від малолітнього ОСОБА_1 про те, що він хоче проживати із своєю бабусею ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що його матір зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, б'є його та часто не готує йому їсти.

Посилаючись на прийняття 16.11.2015 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради рішення № 426 «Про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_1, який опинився в складних життєвих обставинах та його влаштування» в якому виконавчий комітет вважає доцільним проживання малолітнього ОСОБА_1 разом із своєю бабусею ОСОБА_4 у зв'язку із безпосередньою загрозою для життя і здоров'я дитини з боку його матері, а також доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо її малолітнього сина, позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо її малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передати дитину органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради для подальшого її влаштування.

В судовому засіданні від 27.01.2016 року Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була подана позовна заява про збільшення розміру позовних вимог в якій, посилаючись на рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 13.01.2016 року № 24/0/7-16 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2», позивач просив суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо її малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання її малолітньої дочки ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Ухвалою суду по даній справі від 27.01.2016 року злучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник позивача подала заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 з тих підстав, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.05.2007 року та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.09.2009 року вже було стягнуто аліменти з відповідача по даній справі на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1.

В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав просила відмовити повністю, а також пояснила, що вона доглядала за своїми дітьми та виконує усі необхідні батьківські обов'язки. Під час відбування покарання вона не могла спілкуватись з дітьми, а третя особа ОСОБА_4 налаштовувала сина ОСОБА_1 проти неї. Крім того, відповідач не заперечувала, що з дочкою ОСОБА_2 в неї одного разу відбувся конфлікт, оскільки в дитини була агресія та після чого ОСОБА_2 повернулась жити до ОСОБА_5 у м. Вільногірськ, тому відповідач не заперечує щодо проживання доньки ОСОБА_2 з третьою особою ОСОБА_5 та погоджується сплачувати аліменти.

Крім того, відповідач зазначила, що спілкується із ОСОБА_2 по телефону, а також передала ОСОБА_5 свою банківську картку на яку нараховується пенсія по втраті годувальника.

Разом з цим, відповідач пояснила, що вона працює неофіційно, надавала сину ОСОБА_1 речі та продукти харчування, приходила в школу, однак на даний час не має доступу до своїх дітей, а також заперечує щодо зловживання алкогольними напоями, з ОСОБА_4 в неї склалися неприязні стосунки, а ОСОБА_5 по телефону просила її не спілкуватись із ОСОБА_2.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, пояснивши, що відповідач не надає коштів на лікування сина ОСОБА_1, більше року зловживає алкоголем, не виховує сина та не відвідує школу, а також підтвердила, що вона не дозволяє приходити ОСОБА_3 до себе, оскільки ОСОБА_1 боїться її, на свято Миколая відповідач давала ОСОБА_1 конфетки і яблука.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, пояснивши, що не заперечує щоб дитина спілкувалась із своєю матір'ю, однак ОСОБА_2 боїться її, тому для дитини буде краще, щоб відповідач не приїжджала до неї. Оскільки є імовірність, що ОСОБА_2 в неї заберуть, вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав. Крім того, третя особа підтвердила, що відповідач передала їй свою банківську картку на яку нараховується пенсія по втраті годувальника близько 1 000 грн. на місяць, однак з нарахованих коштів кожного місяця відраховується по 100 грн., іноді ОСОБА_2 спілкується з матір'ю по телефону.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 та покази свідка, дослідивши матеріали справи, а також заслухавши думку прокурора, яка вважала доцільним задовольнити даний позов в частині позбавлення батьківських прав, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_3 є матір'ю неповнолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження останніх (а.с. 3,5).

Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у своєму рішенні від 16.11.2015 року № 426 «Про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_1, який опинився в складних життєвих обставинах та його влаштування» вважає доцільним проживання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із його бабусею ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 у зв'язку з безпосередньою загрозою для життя і здоров'я дитини з боку його матері ОСОБА_3, а також вважає доцільним позбавлення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_1.

Вищевказане рішення мотивовано тим, що після відбуття покарання в липні 2012 року ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.03.2013 року було передано малолітнього сина ОСОБА_1 та до 30.10.2015 року він проживав із матір'ю за однією адресою, однак 03.11.2015 року до служби у справах дітей надійшла заява від малолітнього ОСОБА_1 про те, що він хоче проживати із своєю бабусею ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що його матір зловживає алкоголем, вчиняє сварки, б'є його, часто не готує йому їсти, погрожує вбити сусідів та бабусю. Крім того, за повідомленням ОСОБА_4, її дочка ОСОБА_3 не працює та зловживає спиртними напоями, у стані сп'яніння поводить себе агресивно стосовно неї та доньки.

Актом обстеження умов проживання від 27.10.2015 року дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що житлово-побутові умови відповідають всім санітарно-гігієнічним вимогам. Зі слів сусідів ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, часто вчиняє сварки із своїм чоловіком та матір'ю, погрожує сусідам.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що у вказаному акті не зазначені прізвища сусідів, оскільки останні заперечували відносно цього.

Згідно характеристики учня 4-В класу Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 ім. Т.Г. Шевченка Білоцерківської міської ради Київської області ОСОБА_1, мама не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дитини. Жодних батьківських зборів за 2014-2016 навчальні роки не відвідала. Протягом навчання в 1-3 класах дитина мала неохайний вигляд, систематично була не готова до уроків, але з 01.09.2015 року вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_4 і тому ОСОБА_1 має охайний вигляд, виконує домашні завдання, став більш спокійним, урівноваженим учнем.

В судовому засіданні відповідач пояснила, що постійно відвідує школу, де навчається ОСОБА_1 та знає вчителів, однак її дитина агресивна та закрита, через затримку у психічному розвитку йому потрібна спеціальна програма розвитку, а не програма звичайної школи.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2016 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вказаною постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_1, оскільки 30.10.2015 року протягом дня вживала алкогольні напої, за дитиною не доглядала, в постанові зазначено, що порушник вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що про вказану постанову суду їй нічого невідомо, а доступу до обох дітей вона не має.

В листі Білоцерківського відділу поліції від 26.02.2016 року наведена інформація щодо реєстрації заяв і повідомлень у відношенні ОСОБА_3, проживаючої по АДРЕСА_1 за період 2014-2015 років.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що неодноразово зверталась до правоохоронних органів відносно тероризування її колишнім чоловіком, який зараз з нею не проживає.

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 13.01.2016 року № 24/0/7-16 вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказане рішення обґрунтовано тим, що відповідно до усних та письмових пояснень ОСОБА_5, співбесіди з дитиною ОСОБА_2, даних позовної заяви Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів встановлено факти неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків та жорстокого поводження відносно малолітньої доньки ОСОБА_2

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_2 пояснила, що вона 9 років проживала з ОСОБА_5 у м. Вільногірську, а потім їй сказали, що в неї є матір ОСОБА_3. За власним бажанням вона переїхала жити до ОСОБА_3 в м. Біла Церква. Перші 2 місяці все було нормально, але потім ОСОБА_3 почала її бити за різні дрібнички, якщо погано підмете, чи погано помиє чашку. ОСОБА_3 не допомагала їй робити уроки, вживала алкоголь, дозволяла їсти лише з дозволу та мало годувала, тому вона не хоче жити із ОСОБА_3, а хоче жити із ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала покази про те, що вона є депутатом Вільногірської міської ради, а також знає що ОСОБА_2 сама попросила повернутися жити до ОСОБА_3, оскільки остання багато чого наобіцяла ОСОБА_2, однак потім ОСОБА_2 попросила ОСОБА_5 повернутися жити до неї у м. Вільногірськ. ОСОБА_2 почала боятися ОСОБА_3 та спочатку не хотіла із нею спілкуватись по телефону, але потім потрохи почала спілкуватися з нею.

Згідно ч. 5 та 6 ст. 19 Сімейного кодексу України (СК України), яка регламентує участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається із змісту рішень виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 16.11.2015 року № 426 та виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 13.01.2016 року № 24/0/7-16 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітніх дітей, вказані рішення прийняті виключно з посиланням на наявну інформацію від інших закладів, тобто без врахування думки ОСОБА_3 та за відсутності відомостей про належне повідомлення останньої про час та місце проведення засідань виконавчих комітетів, тому суд вважає вказані у них висновки про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не достатньо обґрунтованими та передчасними.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Стаття 3 Конвенції про права дитини закріплює, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (ст. 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодекс (СК) України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як зазначено Верховним Судом України, розглядаючи справи щодо позбавлення батьківських прав судам слід враховувати, що позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують свої батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки на підставах, передбачених законом, у випадках їх винної поведінки.

Не може бути позбавлена батьківських прав особа, яка не виконує своїх батьківських обов'язків внаслідок душевної хвороби, тривалого відрядження, створення перешкод з боку іншого з батьків, з яким проживає дитина.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, оскільки з урахуванням характеру ставлення відповідача до своїх дітей, судом не встановлено, а позивачем не надано доказів на підтвердження умисного та систематичного ухилення відповідачем від виконання протягом тривалого часу батьківських обов'язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей.

Доводи позивача та третіх осіб щодо доцільності проживання дітей не з їхньою матір'ю не можуть слугувати безумовною підставою позбавлення відповідача батьківських прав, тим більше відповідач не заперечує щодо проживання доньки ОСОБА_2 у м. Вільногірську разом з ОСОБА_5, а місце проживання сина ОСОБА_1 разом з бабусею ОСОБА_4 визначено рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 16.11.2015 року № 426, яке є чинним на час вирішення даної справи.

Як роз'яснено в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Таким чином, з урахуванням встановлених по справі обставин, в тому числі ставлення відповідача до своїх дітей, суд вважає за доцільне, не позбавляючи батьківських прав останню, надати відповідачу можливість налагодити стосунки з дітьми та попередити її про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на службу у справах дітей як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи ту обставину, що позивачем подана заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_2, а також аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_1, оскільки вже існують рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь третіх осіб, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача в частині стягнення аліментів та закрити провадженні в цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 205, 206, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Провадження у справі в частині позовних вимог Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 - закрити.

В іншій частині позовних вимог Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання її неповнолітніх дітей.

Покласти на Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов