Справа № 308/7563/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності на землю.

Подання позову мотивує тим, що 20.12.2005 року після смерті баби ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до спадкової маси якої входить земля загальною площею 4.262 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту.

Зазначає, що право власності на землю ОСОБА_3 було посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, виданим на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Холмецької сільської ради від 22.11.2001 року та сертифікату РН №172330, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 31.

Вказує, що на час відкриття спадщини спадкоємцем за заповітом (заповіт від 12 червня 2002 року, зареєстрований у книзі реєстрації заповітів, прирівняних до нотаріально посвідчених Холмецької сільської ради за № 07) був він - ОСОБА_2.

Також зазначає, що відповідно до довідки, виданої виконкомом Холмецької сільської ради, заповіт від імені ОСОБА_3, яка померла 20.12.2005 року і проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. III. Петефі, 10, Холмецькою сільською радою не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою від 21.07.2016 № 419, наданою Холмецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області.

Однак, пояснює, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності на землю - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, який був втрачений. Залишилась у наявності лише його ксерокопія.

Зазначає, що відповідно до інформації (розяснення від 20.07.2016 №208/01-16), наданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, за відсутності документу, що посвідчує право власності на спадкове майно (землю), він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та у подальшому оформити право власності.

Так, відповідно до п. 4.15 ОСОБА_1 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Також пояснює, що отримати новий Державний акт на право приватної власності на землю або дублікат цього документу не представляється можливим у звязку з тим, що з 1 січня 2013 року дані державні акти не видаються, оскільки повноваження Держземагенства (Держгеокадастру) в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинені. Також зазначає, що правовстановлюючий документ на майно може отримати лише власник даного майна. Порядок видачі дублікатів державних актів при втраті або псуванні оригіналу визначався п. 5 наказу Державного комітету по земельним ресурсам від 04 травня 1999 року № 43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання , видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», який втратив чинність. Так відповідно до п.п. 5.1. п.5 наказу при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видавався відповідний дублікат.

Також вказує, що відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44523720, виданого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, інформація про відкриту спадкову відсутня. Отже, пояснює, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не відмовлявся від спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 20.12.2005 року.

Згідно з інформацією, наданою Холмецькою сільською радою (довідка від 20.07.2016 року № 417) ОСОБА_3, померлій 20.12.2005 року, належить Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, виданий на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Холмецької сільської ради від 22.11.2001 року та сертифікату РН №172330, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №31, на землю загальною площею 4,262 га, що розташована на території Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Разом з тим, отримано висновок про ринкову вартість земельних ділянок, які входять до складу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, яка становить 74585,00 грн.

Зазначає, що відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки наданої Холмецькою сільською радою, Ужгородського району, Закарпатської області ОСОБА_3 до дня своєї смерті - 20.12.2005 року, проживала разом з внуком - ОСОБА_2

Пояснює, що його звернення до суду за захистом свого права є обґрунтованим, оскільки воно зумовлене тією обставиною, що він фактично позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та у подальшому оформити право власності на землю.

Оскільки на землю, зазначену у Державному акті на право приватної власності серії ІІ-ЗК № 009016, не було оформлено право власності, тому згідно з листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», в разі відсутності правовстановлюючих документів, питання щодо встановлення права власності на нерухоме майно вирішується в судовому порядку.

Вважає, що так як спору про спадкування немає, а сама спадщина не визнана відумерлою, а отже вона на даний час є відкритою, і належить йому, як спадкоємцю за заповітом.

Виховуючи викладене просить суд визнати за ним, як за правонабувачем в порядку спадкування за ОСОБА_3, право власності на землю, загальною площею 4.262 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Холмецької сільської ради від 22.11.2001 року та сертифікату РН № 172330, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 31.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_4 не зявилися, однак, ОСОБА_4 подав до суду заяву від 12.12.2016 року про розгляд справи без їхньої участі, зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач представник Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у судове засідання не зявився, однак, сільський голова ОСОБА_5 подав до суду заяву за № 233/02-36 від 07.11.2016 року та заяву № 239 від 16.11.2016 року про розгляд справи без участі представника сільської ради. Зазначає в заявах, що сільська рада заперечень проти позову не має, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 009428, виданим 23.12.2005 року Холмецькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, 20.12.2005 року померла ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації смертей 23.12.2005 року зроблено запис за № 17.

Судом встановлено, що у звязку зі смертю ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, до спадкової маси якої входить земля загальною площею 4.262 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту.

Судом також встановлено, що право власності на землю ОСОБА_3 було посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, виданим на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Холмецької сільської ради від 22.11.2001 року та сертифікату РН №172330, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 31.

Як вбачається із заповіту ОСОБА_3 від 12.06.2002 року, зареєстрованого у книзі реєстрації заповітів, прирівняних до нотаріально посвідчених Холмецької сільської ради за № 07, ОСОБА_3 належний їй жилий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в с. Холмець по вул. Ш. Петефі, 10 Ужгородського району та все інше майно, яке на день смерті буде належати їй вона заповіла в цілому онукові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки № 418 від 21.07.2016 року, виданої виконкомом Холмецької сільської ради, заповіт від імені ОСОБА_3, яка померла 20.12.2005 року і проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, вул. III. Петефі, 10, Холмецькою сільською радою не змінювався та не скасовувався.

За положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з довідкою від 21.07.2016 № 419, наданою Холмецькою сільською радою Ужгородського району, Закарпатської області, на день смерті гр. ОСОБА_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з нею проживав онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності на землю - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, який був втрачений. Залишилась у наявності лише його ксерокопія, яка долучена до матеріалів справи.

Відповідно до інформації (розяснення від 20.07.2016 № 208/01-16), наданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу на запит ОСОБА_2, за відсутності документу, що посвідчує право власності на спадкове майно (землю) ОСОБА_2 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та у подальшому оформити право власності.

Також як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44523720, виданого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_6, інформація про відкриту спадкову відсутня. Отже, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України ОСОБА_2 не відмовлявся від спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 20.12.2005 року.

Згідно з довідкою від 20.07.2016 року № 417, наданою Холмецькою сільською радою Ужгородського району, Закарпатської області, ОСОБА_3, померлій 20.12.2005 року належить Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №009016, виданий на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Холмецької сільської ради від 22.11.2001 року та сертифікату РН №172330, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №31, на землю загальною площею 4,262 га, що розташована на території Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Як вбачається зі звіту про експертні грошові оцінки земельних ділянок, які перебували у власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та висновку про ринкову вартість земельних ділянок від 14.07.2016 року, вартість земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 4,262 га, розташованих на території Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області становить 74585,00 грн. в розрахунку на 1 кв.м. земельної ділянки -1,75 грн.

За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В розумінні ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Також, у п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Зокрема, отримати новий Державний акт на право приватної власності на землю або дублікат цього документу не представляється можливим у звязку з тим, що з 1 січня 2013 року дані акти не видаються, оскільки повноваження Держземагенства (Держгеокадастру) в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинені. Також правовстановлюючий документ на майно може отримати лише власник даного майна.

Порядок видачі дублікатів державних актів при втраті або псуванні оригіналу визначався п. 5 наказу Державного комітету по земельним ресурсам від 04 травня 1999 року №43 «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», який втратив чинність. Так відповідно до пп. 5.1. п.5 Наказу, при втраті (псуванні) державного акта на землю власнику або землекористувачу видавався відповідний дублікат.

Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, відповідач позов визнав, спірне майно належало на праві власності спадкодавцю, позивач спадщину прийняв, таким чином визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, не порушує інтересів третіх осіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 392, 1216 - 1218, 1220, 1223, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 174, 213-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання права власності на землю задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 (паспорт серії ВО номер 521633, виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 19.10.1998 року, ідентифікаційний номер -НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) як за правонабувачем в порядку спадкування за ОСОБА_3, право власності на землю, загальною площею 4.262 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Холмецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009016, виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Холмецької сільської ради від 22.11.2001 року та сертифікату РН № 172330, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 31.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7