АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Шумко А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Іванченка М.М.

за участю секретаря Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконною та припинити дію постанови про відкриття виконавчого провадження, прийнятої старшим державним виконавцем ВДВС Сімферопольською РУЮ Котляром В.В. у ВП №41785398; визнати незаконною та припинити дію постанови від 06.02.2014р. про розшук майна боржника, прийнятої старшим державним виконавцем ВДВС Сімферопольською РУЮ Котляром В.В. у ВП №41785398; визнати незаконною та припинити дію постанови від 11.03.2014р., прийняту старшим державним виконавцем ВДВС Сімферопольською РУЮ Котляром В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; зняти арешт (заборону) з автомобіля НОМЕР_1.

В мотивування вимог посилався на те, що заочним рішенням Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 25.01.2012р. №2-2079/11 з нього стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» 275 847,79грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн.

Про ухвалення вказаного рішення він дізнався значно пізніше, 27.08.2015р., судових повісток про виклик до суду та судових рішень у вказаній справі, а також постанов чи іншої кореспонденції у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у вказаній справі не отримував, оскільки не проживає в Автономній республіці Крим понад п'ять років, а документи на його ім'я могли бути направлені на адресу його колишнього проживання: АДРЕСА_1.

19.08.2014р. рухаючись на своєму автомобілі «Nissan Pathfinder» д.н. НОМЕР_2, на 117 км автодороги Одеса-Рени, був зупинений інспектором дорожньо-патрульної служби взводу ДПС Константиновим, яким на підставі нібито розшуку від 06.02.2014 Сімферопольського РУЮ, постанова №41785398 від 11.03.2014р., автомобіль був затриманий (вилучений), про що був складений відповідний протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. При цьому автомобіль був поміщений на спеціальний майданчик у АДРЕСА_2

Зазначав, що постанов державного виконавця ВДВС Сімферопольського РУЮ Автономної Республіки Крим про відкриття виконавчого провадження №41785398, арешт коштів чи майна боржника, в порушення ст.ст. 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження», не отримував, тому його права, як боржника у виконавчому провадженні, були порушені.

Також зазначав, що із постанови про розшук майна боржника від 06.02.2014 можна встановити, що розшук належного йому автомобіля оголошено на підставі виконавчого листа №2-2079/11, виданого 21.01.2012, проте рішення Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим №2-2079/11 про стягнення з нього на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» сум заборгованості ухвалено лише 25.01.2012 і виконавчий лист не міг бути виданий раніше набрання ним чинності.

Постанова про розшук майна боржника від 06.02.2014 прийнята понад два роки після набрання чинності рішенням суду, що може свідчити про порушення державним виконавцем вимог ст.24 Закону щодо прийняття до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення якого до примусового виконання закінчився, чи вимог ч.2 ст.30 Закону щодо обов'язку державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Він не має можливості ознайомитись з виконавчим провадженням, оскільки наразі проживає у м. Києві, а відвідання Автономної Республіки Крим є утрудненим у зв'язку із розповсюдженням на неї з квітня 2014р. режиму тимчасово окупованої території. З метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження його представник відвідав тимчасово окуповану територію Автономної республіки Крим, де ознайомився з документами по виконавчому провадженню, наявними в незаконно розташованій на території АР Крим «Службі судових приставів Російської Федерації», та отримав їх копії.

Копій документів виконавчого провадження, відкритого ВДВС Сімферопольського РУЮ Автономної Республіки Крим щодо стягнення з нього коштів, крім доданих до скарги, та документів, отриманих його представником у «Службі судових приставів Російської Федерації» на території АРК, датованих 2014р., з печаткою установ нібито Російської Федерації, він не має.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року у задоволенні скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що відповідачем, а також зацікавленою особою, не було доведено факту видачі виконавчого листа належним чином - після набрання чинності рішенням Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 25.01.2012 № 2- 2079/11.

Зазначення у виконавчому листі дати його видачі, яка абсолютно суперечить даним щодо дати ухвалення та набрання чинності рішенням суду, на виконання якого виданий даний виконавчий лист, є, за своєю суттю, аналогом відсутності дати видачі виконавчого документа (оскільки станом на 21.01.2012 відповідного рішення суду взагалі не існувало і воно не могло набути законної сили) і може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, відповідачем не було доведено факту своєчасного винесення зазначених постанов (в межах діючого виконавчого провадження ВП № 41785398), оскільки відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідачем не було доведено факту своєчасного винесення зазначених постанов (в межах діючого виконавчого провадження ВП № 41785398), оскільки відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Якщо виконавче провадження протягом 2012-2014 років було припинено або зупинено та в подальшому відновлено, зацікавлена особа має довести це шляхом надання копій відповідних заяв, скарг до ВДВС або суду з проханням відновлення виконавчого провадження, скасування відповідних постанов та копій відповідних рішень державного виконавця.

Наявність однієї лише заяви стягувача про наявність зареєстрованого за ОСОБА_1 рухомого майна не може вважатись достатньою підставою законності постанови про оголошення розшуку, прийнятої 06.02.2014 та постанови про арешт майна боржника від 11.03.2014. Крім того, інформацією про автомобіль, що належить заявнику та перебуває у заставі, ТОВ «Кредекс Фінанс», як заставодержатель, володіє з моменту оформлення відповідного договору, а не тільки з 2014 року.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з її недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови 06.02.2014р. про розшук майна боржника вбачається, що старшим державним виконавцем ВДВС Сімферопольською РУЮ Котляром В.В. в межах виконавчого провадження ВП №41785398 оголошено розшук майна - автомобіля марки автомобіля «Nissan Pathfinder», 2006р.в., об'єм двигуна 3954, № шасі № НОМЕР_3 д.н. НОМЕР_2, який перебуває в заставі ТОВ «Кредекс Фінанс» та належить боржнику ОСОБА_1 (адреса: Україна АРК Кольчугине Сімферопольський район Комарова 27).

Згідно змісту зазначеної постанови, її винесено державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №41785398 з виконання виконавчого листа №2-2079/11, виданого 21.01.2012р. Сімферопольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» 275 847,79 грн. При цьому в постанові зазначено, що на адресу ВДВС Сімферопольського РУЮ АРК надійшла заява стягувача, згідно якої за ОСОБА_1 зареєстровано рухоме майно - зазначений автомобіль, який перебуває в заставі ТОВ «Кредекс Фінанс».

Згідно протоколу б/н від 19.08.2014р., на 117 км автодороги «Одеса-Рени» м-15, старшим інспектором ДПС взводу ОСП № 5 роти ДПС мл. лейтенантом міліції Константиновим у відповідності до ст.265-2 КУпАП о12-45 годин 19.08.2014р. в присутності понятих проведено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «Nissan Pathfinder» д.н. НОМЕР_2 шляхом блокування або доставляння для зберігання на спеціальний майданчик/стоянку за адресою майданчик у АДРЕСА_2. Огляд та тимчасове затримання транспортного засобу проведено у зв'язку із розшуком від 06.02.2014р. Сімферопольського РУЮ постановою №41785398 від 11.03.2014р.

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відповіді від 20.05.2016р. №14385-0-33-16/201 на запит представника заявника, та відповіді від 24.05.2016р. №12455-0-32-16/205 на запит суду в даній справі, повідомлено, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження №41785398 з примусового виконання виконавчого листа Сімферопольського районного суду від 21.01.2012 №2-2079/11 стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» коштів у сумі 275 847,79 грн. значиться зареєстрованим у відділі державної виконавчої служби Сімферопольського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим. Стан виконавчого документа - «Прийнято до виконання». Стан виконавчого провадження - «Зупинено» (п.4. ч 1 ст. 38 Закону України «про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Виконавчі листи, що видаються судами підлягають виконанню державною виконавчою службою (ст.17 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, державні виконавці зобов`язані здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина перша статті 19 цього Закону).

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує, зокрема, про необхідність боржнику самостійно виконати рішення в строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ст. 20 Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно положень ч.1 ст.40 Закону, у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.

В силу положень ст.52 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В матеріалах справи відсутня постанова про відкриття виконавчого провадження, прийнята старшим державним виконавцем ВДВС Сімферопольською РУЮ Котляром В.В. у ВП №41785398.

Суд апеляційної інстанції як і суд першої інстанції позбавлені можливості перевірити

виконання державним виконавцем вимог ч.5 ст.25 Закону щодо направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, дотримання строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та відповідності виконавчого листа вимогам Закону.

Судова колегія погоджується з тим, що Постанову 06.02.2014р. про розшук майна боржника старшим державним виконавцем ВДВС Сімферопольською РУЮ Котляром В.В. винесено відповідно до Закону, в межах його повноважень, при цьому права заявника не були порушені, тому у відповідній частині скарга є необґрунтованою.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захист прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, однак не встановлює будь-яких обмежень щодо виконання рішень судів, що згідно ч.1 ст. 14 ЦК України є обов'язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні скарги, оскільки скаржник не надав суду доказів того, що рішення суду, яке ухвалено Іменем України виконане, а заборгованість перед стягувачем погашена.

Отже, дії державного виконавця є законними, і будь-яких порушень прав скаржника апеляційною інстанцією не встановлено.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді