Справа № 289/1122/16-ц
Номер провадження 2/289/725/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий - суддя Сіренко Н.С.,

за участі: секретаря судового засідання - Галькевич Ю.В.,

представника позивачів та третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Радомишльського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Радомишльської міської ради Житомирської області, виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: відділ Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області, Житомирська регіональна філія «Центр ДЗК», ОСОБА_1, ОСОБА_6 про скасування рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 10.09.1991 року № 180, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із даним позовом, в якому просять скасувати рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області від 10 вересня 1991 року № 180 п.4 в частині виділення додатково ОСОБА_2 0.04 га з вільного міськземфонду до домоволодіння по вул. Ціолковського, 42 та передачі у користування ОСОБА_2 за цією адресою земельної ділянки площею 1000 кв.м., обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що Радомишльською міськрадою при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені вимоги чинного земельного законодавства при передачі у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,04 га по вул. Ціолковського, 42 в м. Радомишль, тому що вільної земельної ділянки з вільного міськземфонду не існувало, фактично земельна ділянка була виділена за рахунок частини земельних ділянок позивачів. Вважають, що дане рішення грубо порушує їх права та інтереси як власників цих земельних ділянок звернулися до суду за захистом своїх прав із вимогою скасувати зазначене вище рішення від 10 вересня 1991 року № 180.

Представник позивача, він же третя особа без самостійних вимог на стороні позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти заявлених вимог позивачів заперечував посилаючись на їх безпідставність. Зазначив, що судом вже розглядалася аналогічна справа з того ж предмету і між тими ж сторонами і на даний час зазначена справа переглядається Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Надав заяву, в якій просить суд застосувати строки позовної давності у звязку із пропуском строків звернення до суду (а.с.103-104).

Представник Радомишльської міської ради Житомирської області до суду не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заперечення на позовну заяву та просить застосувати строки позовної давності, справу просить розглядати без участі його представника (а.с.165).

Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.105).

Представник Житомирської регіональної філії "Центр ДЗК" до суду не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Постановою пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована в м. Радомишль по вул. Ціолковського, 34-б для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1 га, що підтверджується Державним актом Серії ЖТ 2127-0534 від 30.11.2000 року (а.с.22,23,26).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 587585, виданого 12.07.2012 року, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0110 га в м. Радомишль по вул. Ломоносова, буд. 222 для ведення особистого селянського господарства (а.с.24,25).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є власником домоволодіння № 42 по вул. Ціолковського в м. Радомишль Житомирської області, на підставі рішення виконкому Радомишльської міської ради депутатів трудящих від 11.05.1982 року (а.с.69,118).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради народних депутатів Житомирської області від 10.09.1991 року за № 180 виділено додатково ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,04 га з вільного міськземфонду до домоволодіння по вул. Ціолковського, 42 та закріплення за домоволодінням по вул. Ціолковського, 42 земельної ділянки площею 1000 кв.м. (58-61).

Як вбачається із Акту обстеження земельних ділянок по вул. Ціолковського, 34-б, вул. Ціолковського, 44 та вул. Ціолковського, 42 в м. Радомишль комісією з питань регулювання земельних відносин, охорони навколишнього середовища, будівництва та архітектури Радомишльської міської ради Житомирської області від 22.10.2009 року при проведенні обстеження земельних ділянок було встановлено, що рішенням виконкому від «10 жовтня 1991 року № 180 було закріплено орієнтовну площу 0,04 га за будинком по вул. Ціолковського, 42. Однак ця ж площа земельної ділянки знаходиться в приватній власності гр. ОСОБА_5 (Державний акт на право приватної власності на землю Серії ЖТ 2127-0534)» (а.с.20).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.11.2011 року, яке набрало чинності 10.04.2012 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та зобовязано останнього повернути паркан та попередні межі між земельними ділянками ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ділянкою ОСОБА_2, визначені у технічній документації. Відновити стан зазначених належних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок. «Як встановлено судом, розміри земельних ділянок, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не відповідають по площі та конфігурації меж земельним ділянкам, які їм передані у приватну власність згідно рішення Радомишльської міської ради Житомирської області № 149 від 16 травня 2000 року. А тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безпідставно захопив частину земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6М.» (а.с.27-28).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 безпідставно захопив частину земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В силу ст. 61 ЦПК України, дане рішення суду має преюдиційне значення і підлягає виконанню.

Крім того, апеляційний суд Житомирської області своїм рішенням від 20.01.2016 року, скасовуючи рішення суду першої інстанції по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради, виконавчого комітету Радомишльської міської ради, з участю третіх осіб без самостійних вимог: відділу Держземагенства у Радомишльському районі Житомирської області, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про скасування рішення зазначив: «Як встановлено судом, позивачі довели що вищевказане рішення виконавчого комітету Радомишльської міськради Житомирської області від 10 жовтня 1991 року за № 180 про додаткове виділення ОСОБА_2 0,04 га з вільного міськземфонду до домоволодіння по вул. Ціолковського, 42 з передачею у користування ОСОБА_2 та закріплення за домоволодінням по вул. Ціолковського, 42 земельної ділянки площею 1000 кв.м. винесене з порушенням чинного земельного законодавства, оскільки за зазначеною у рішенні адресою вільної землі (вільного міськземфонду) на час прийняття цього рішення не існувало та на сьогодні вільної землі (вільного міськземфонду) не існує, а тому обґрунтовано його скасував, навівши відповідні мотиви».

Станом на день розгляду справи, вказане рішення апеляційного суду Житомирської області від 20.01.2016 року не скасоване.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, перевіряючи доводи відповідачів в частині застосування норм статей 257, 261, 267 ЦК України щодо позовної давності, суд виходить з такого.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Крім того, стаття 261 ЦК України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

За змістом цієї норми для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

20.12.2016 року позивачами через канцелярію суду надано додаткові письмові пояснення на заперечення представника відповідача від 01.12.2016 року, в яких вони зазначили, що про існування спірного рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради народних депутатів Житомирської області №180 від 10 вересня 1991 року їм стало відомо лише після 12.07.2016 року.

Суд акцентує увагу на тому, що позивачі ще в жовтні 2012 року зверталися з позовом до суду про скасування рішення виконавчого комітету Радомишльської міськради Житомирської області за № 180 про додаткове виділення ОСОБА_2 0,04 га з вільного міськземфонду до домоволодіння по вул. Ціолковського, 42 і вказували дату спірного рішення - 10 жовтня 1991 року. Однак, як вбачається із наданих позивачами копій рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.11.2011 року та копії висновку експерта № 295 від 20.05.2011 року, із змісту яких вбачається обізнаність позивачів про існування рішення №180 саме від 10.09.1991 року. До суду з позовом позивачі звернулися в липні 2016 року, тобто майже через 5 років після того, як їм стало відомо про існування спірного рішення та порушення їх прав (а.с.27 зворот., а.с.32 зворот., а.с.36,37).

Позивачами не надано доказів на обґрунтування того, що з 2011 року існували якісь обставини, які позбавили їх можливості упродовж трьох років звернутися до суду за захистом своїх інтересів з позовом про скасування рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 10.09.1991 року № 180.

Таким чином, судом встановлено, що про існування спірного рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 10.09.1991 року № 180 позивачам було відомо ще в 2011 році, поважних причин пропущення позовної давності суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п.570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 181, 182, 256-267, 328, 373 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 209, 213-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Радомишльської міської ради Житомирської області, виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: відділ Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області, Житомирська регіональна філія «Центр ДЗК», ОСОБА_1, ОСОБА_6 про скасування рішення виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 10.09.1991 року № 180 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2016.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)