Справа № 2/593/471/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника служби у справах дітей Максимчак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що відповідач на протязі тривалого часу без поважних на те причин не займається вихованням їх малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги, викладені ОСОБА_5 у поданому до суду позові, підтримав, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, пояснив, що він з часу розірвання шлюбу з позивачкою, з 2008 року дійсно зовсім не цікавився сином, жодного разу не провідував його ні в школі, ні вдома. ОСОБА_7 постійно проживає зі своєю матір"ю ОСОБА_5. Далі відповідач пояснив, що у нього є друга сім"я, у якій він має двоє дітей, а тому він не заперечує проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_7.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, представника служби у справах дітей, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року та ст. 164 СК України, матір або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших моральних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Судом встановлено, що сторони з 4 лютого 2006 року по 19 березня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюб. Від сумісного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7.

Судом встановлено, що відповідач хоч є батьком малолітнього сина ОСОБА_7, однак він після розірвання шлюбу, а саме з 2008 року не приймав будь-якої участі у вихованні сина, не цікавився його життям, навчанням, не турбувався про його фізичний та духовний розвиток, хоч може, і як батько, зобов»язаний його виховувати.

Цей факт підтверджується показами представника позивача, який показав, що відповідач, хоч мав можливість, але з часу розірвання їх з позивачкою шлюбу, зовсім не приймав участі у вихованні сина, він не цікавиться ним, його інтересами та навчанням, не турбувався про його здоров»я, весь тягар відповідальності за сина ліг на плечі позивачки, а так як відповідач протягом восьми років зовсім не цікавився сином та жодного разу навіть з ним не спілкувався, тому позивачка наполягає на позбавленні відповідача батьківських прав.

Із висновку органу опіки та піклування Бережанської міської ради (а.с. 6-7) видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з часу розірвання шлюбу, тобто з 19 березня 2008 року з сім"єю не проживає і з цього часу без поважних на те причин не приймає участі у вихованні свого сина ОСОБА_7, 2006 року народження, не цікавиться його життям і здоров"ям, тобто цей висновок і пояснення представника органу опіки та піклування в судовому засіданні свідчать про те, що відповідач без поважних на те причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню своєї дитини, а тому позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним і відповідає інтересам дитини.

Сам відповідач в судовому засіданні не заперечує проти заявленого ОСОБА_5 позову та не оспорює позовних вимог позивачки щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, поскільки перевіреними в судовому засіданні доказами доведено, що ОСОБА_3 без поважних на те причин ухиляється від виконання батьківських обов"язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, то позовні вимоги позивачки слід визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 60, 174, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України та ст. ст. 164-165 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ст. 12 Закону України " Про охорону дитинства", суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 задоволити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його поголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.