Справа № 333/9036/15-ц
Пр. № 2/333/640/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 березня 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Варнавська Л.О.,
при секретарі Некрашевич Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу Таксист до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, витрат від інфляційних процесів, -
ЖБК Таксист звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, витрат від інфляційних процесів.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 є членом ЖБК Таксист і їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі мешкають вона та її син ОСОБА_2 У період з жовтня 2011 року по 31.12.2015 року у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 13 288,50 гривень, витрати від інфляційних процесів - 3 986 грн. 55 коп., 3 % річних 518 грн. 25 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідачів.
У судове засідання представник ЖБК Таксист ОСОБА_3, не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких заперечень проти позову та клопотань на адресу суду не подавали.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають заборгованість за по технічному обслуговуванню будинків та комунальні послуги у розмірі 13 288, 50 гривень за період з жовтня 2011 року по 31.12.2015, яку добровільно ними не сплачено.
ОСОБА_1 є членом ЖБК Таксист, її права і обовязки регламентовані Уставом ЖБК Таксист, затвердженим рішенням Запорізької міської ради народних депутатів 03.04.1969 року за № 146.
Відповідно до положень п.2.5 Статуту ЖБК Таксист, член ЖБК та повнолітні члени його сімї зобовязані виконувати умови Статуту кооперативу, своєчасно вносити платежі за комунальні послуги, зноси на поточний і капітальний ремонт будинку і експлуатаційні витрати.
Згідно зі ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території.
На підставі ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фондуутримання приватизованих квартир (будинків), незалежно від форм власності на них, здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.
Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.
Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.
Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в порушенні строків та порядку оплати послуг по технічному обслуговуванню будинків та прибудинкової території, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню: сума боргу в розмірі 13 288 грн. 50 коп., витрати від інфляційних процесів - 3 986 грн. 55 коп, 3 % річних 518 грн. 25 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 67, 68, 156 ЖК України, ст.ст. 322, 526, 611, 625 ЦК України, ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, ст. 88, ч. 4 ст. 169, ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов Житлово-будівельного кооперативу Таксист до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, витрат від інфляційних процесів - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу Таксист заборгованість за особовим рахунком № 214 в сумі 13 288 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 50 копійок., витрати від інфляційних процесів - 3 986 (три тисячі девятсот вісімдесят шість) грн. 55 коп., 3 % річних 518 (пятсот вісімнадцять) грн. 25 коп.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу Таксист витрати по сплаті позивачем судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривен 60 копійок.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська