07.12.2016 227/3963/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.
за участю секретаря Малашко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дружини, суд -
11.10.2016 року ОСОБА_2. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3. про стягнення аліментів на своє утримання. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1982 року, на теперішній час не працює, хворіє цукровим діабетом 15 років, є інвалідом ІІІ групи з 27.02.2014 року. Єдиним доходом є пенсія в розмірі 1130,00 грн., тому потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріально не допомагає, хоча отримує пенсію та працює за віком та працює, не має на утриманні інших осіб, має можливість надавати матеріальну допомогу. Просила стягнути аліменти на її утримання з ОСОБА_3. в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову.
Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду письмову заяву з клопотанням розгляду справи без її участі та проханням задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду направив письмову заяву про невизнання вимог позивача, підтримує своє заперечення на позов, яке надіслав раніше. Також просив суд розглянути справу без його участі.
Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.
Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1982 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 332 (а.с.6).
Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, позивач є інвалідом 3ї групи по загальному захворюванню (а.с.7).
Копією довідки МСЕК серії 10 ААВ № 482725 від 27.02.2014 року виданого безстроково, підтверджується факт протипоказання до важкої фізичної праці, може працювати продавцем з неповним робочим днем (а.с.8).
Відповідно до письмових пояснень відповідача від 25.11.2016 року, ОСОБА_3. не згоден з позовними вимогами позивача, мотивуючи тим, що він є пенсіонером, з позивачем не проживає однією родиною та не ведуть спільне господарство з літа 2005 року. Групу інвалідності позивачу встановлено у 2014 році, вважає, що хворим на діабет ліки надає держава безоплатно. З 2005 року мешкає в цивільному шлюбі з ОСОБА_1 в її будинку, також надає їй допомогу на сплату комунальних витрат. Пенсія у позивача складає 1130,00 грн., а у ОСОБА_3. - 1700,00 грн., вважає, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача.
До письмових пояснень відповідача додано Акт № 486 від 17.11.2016 року, відповідно до якого, зареєстрований в АДРЕСА_1, будинок належить ОСОБА_1
Зі змісту ч.1 ст.75 СК України вбачається, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Частинами 2-4 вказаної статті встановлено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.
На момент звернення позивача до суду з позовною заявою у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII прожитковий мінімум особам, які втратили працездатність, становив -1130,00 грн., працездатним особам - 1450 грн.
Тобто, судом встановлено, що позивач хворіє і її пенсії в розмірі 1130,00 грн. яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб які втратили працездатність відповідно до закону, дійсно не вистачатиме на прожиття та купівлю ліків. Доходи позивача, відповідно до його письмових пояснень становлять 1700,00 грн., він є працездатною особою, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини.
Суд критично відноситься до доводів відповідача, про те, що він мешкає з іншою жінкою та витрачає кошти на комунальні послуги, оскільки в будь-якому місці проживання відповідач повинен витрачати кошти на комунальні послуги, але такі ж аналогічні витрати на комунальні послуги має і позивач по справі.
Також, суд враховує приписи ст.76 СК України, відповідно до яких, у сторін існує право на утримання після розірвання шлюбу, і розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є інвалідом ІІІ групи, хворіє і потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатною особою та отримує пенсію в розмірі 1700,00 грн., суд вважає можливим частково задовольнити позов, при цьому, не ставлячи у нерівні умови відповідача, визначивши розмір аліментів на утримання ОСОБА_2. в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) відповідача, що у перерахунку буде становити: 1700грн.*1/5=340грн. Вказана частка від заробітку відповідача буде хоча б частково компенсувати витрати позивача на її лікування.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Між тим, у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 79 СК України, ст.ст. 10, 11, 74, 79, 88, 58, 209, 215 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн.НОМЕР_2, уродженця с. Ганнівка Добропільського району Донецької області, паспорт серії НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (іпн. НОМЕР_1, уродженки с. Золотий Колодязь Добропільського району Донецької області, паспорт серії НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.10.2016 року.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.Є.Хоменко