АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2113/16 Справа № 185/7141/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Болдирєва У. М. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Карабинівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, про встановлення межі між земельними ділянками, зобов'язання перенести бетонний паркан, стягнення витрат за виготовлення технічної документації та моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа Карабинівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, про встановлення межі між земельними ділянками, зобов'язання перенести бетонний паркан, стягнення витрат за виготовлення технічної документації та моральної шкоди(а.с.3-9).

Позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу ВКТ №667559 від 13.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщик М.В. за р.н.4029, він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано Павлоградським міжміським бюро технічної інвентаризації 29.10.2008 року, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20739241 від 29.10.2008 року.

Рішенням Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області №48-5/УІ від 07 квітня 2011 року надано дозвіл на розробку технічної документації для відведення йому у власність земельної ділянки, на якій знаходиться зазначений будинок. ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку.

Відповідачу ОСОБА_2 належить земельна ділянка АДРЕСА_2. Під час проведення геодезичної зйомки було виявлено, що паркан, встановлений відповідачем, знаходиться поза межами його земельної ділянки, відповідно на території, яку погоджено до відведення йому, ОСОБА_3

Добровільно переставити паркан та узгодити межі земельної ділянки відповідач відмовився, з приводу чого він змушений був звертатися до Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. За наслідками розгляду вказаного питання складені акти №2 від 20.07.2011 року, №3 від 04.04.2012 року, №4 від 26.09.2012 року, які відповідач підписати відмовився.

На абрисі, виготовленому ДП «Центр державного земельного кадастру», відстань від цоколя його будинку(як найбільш виступаючої конструкції стіни) до паркану, самовільно встановленого відповідачем, становить 0,84 м у ближньому до АДРЕСА_1 кутку та 1,12 м у дальньому кутку відповідно.

Восени 2013 року відповідач зруйнував бетонні відмостки та встановив бетонний паркан вглиб його ділянки. Відстані від його будинку до паркану стали становити 0,7 та 0,97 м відповідно. Цей факт зафіксований Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області(лист №06.1/13-16/Д-69 від 13.05.2015 року) та рекомендовано звернутися до суду.

У січні 2015 року Карабинівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області звернулася до Павлоградського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, про звільнення та повернення земельної ділянки.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року, ухваленого у справі №185/625/15-ц, позов Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, про звільнення та повернення земельної ділянки, задоволено. ОСОБА_2 зобов'язано звільнити та повернути Карабинівській сільській раді Павлоградського району Дніпропетровської області самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0000625 га та перенести бетонний паркан, який розташовано між земельними ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 на 0,0000625 га вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на порушення відповідачем його прав та інтересів щодо користування земельною ділянкою АДРЕСА_1, що відповідач відмовляється добровільно переставити паркан та узгодити межі земельної ділянки, та що він змушений нести матеріальні збитки внаслідок необхідності викликати на місце комісію Карабинівської сільської ради, виготовляти новий проект землеустрою внаслідок змін у законодавстві та порядку відведення громадянам земельних ділянок у власність, та що неправомірні дії відповідача спричинили йому душевні хвилювання та розлад здоров'я, ОСОБА_3 просив:

встановити межу між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 згідно актів № 2, 3, 4 постійної комісії Карабинівської сільської ради, затверджених рішенням Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області;

зобов'язати ОСОБА_2 перенести бетонний паркан відповідно до меж ділянки, встановлених актами № 2, 3, 4 постійної комісії Карабинівської сільської ради, затверджених рішенням Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на 0,14м вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2, на ділянці біля житлового будинку АДРЕСА_1;

стягнути з ОСОБА_2 витрати на переробку технічної документації та проведення робіт з підготовки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у сумі 2774,48 грн.; витрати на правову допомогу у сумі 800 грн.; моральну шкоду у сумі 1500,00 грн. та судові витрати в сумі 487,20 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено частково(а.с.197-202).

Зобов'язано ОСОБА_2 перенести бетонний паркан, який розташований між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_2,АДРЕСА_1 на 0,14м вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 500,00 грн., судові витрати в сумі 487,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.84-87).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 у зазначеній у судовому рішенні частині, суд виходив із доведеності та обгрунтованості вимог в цій частині заявленого позову.

Однак такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

За положеннями ст.16 ЦК України під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст.15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягають захисту порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи, яка у разі порушення права може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

За правилами ст.152 ЗК України, яка передбачає способи захисту прав на земельні ділянки, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до роз'ясненнь, наведених в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

По справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2008 року(а.с.11-12).

Згідно Державного акту №984544 від 18.02.2008 року та №984543 від 18.02.2008 року відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки АДРЕСА_2.

Рішенням Карабинівської сільської ради від 07 квітня 2011 року № 48-5/VI ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, площею 0,47 га, у тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га(а.с.20).

Рішенням Карабинівської сільської ради від 07 квітня 2011 року № 51-5/VI за заявою ОСОБА_3 затверджено межі присадибної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 у зв'язку зі смертю суміжного землекористувача ОСОБА_5 та відмовою ОСОБА_2 від підпису довідки про встановлення меж. Фактична площа земельної ділянки 0,47 га, у тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд - площа 0,25 га, та для особистого селянського господарства - 0,22 га(а.с.21).

Відділом Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області надано висновок № 6/03-3301 від 17 червня 2011 року про погодження матеріалів передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2200 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в межах населеного пункту, а також висновок № 6/13-3300 від 17 червня 2011 року про погодження передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, розташованої за вказаною адресою(а.с.24-25).

За змістом актів відновлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості), без зазначення дати складання, виконавець робіт - т.в.о. начальника виробничого відділу ДП ДРФ «ЦДЗК» Гашенко Б.А. та замовник ОСОБА_3, склали акт про проведення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства(а.с.28-29).

Як видно із справи, обгрунтовуючи позов про порушення ОСОБА_2 прав та інтересів стосовно земельної ділянки АДРЕСА_1, ОСОБА_3 посилався, зокрема, на акти: №2 від 20.07.2011 року, №3 від 04.04.2012 року, №4 від 26.09.2012 року та на обставини, встановлені рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року, ухваленого у справі №185/625/15-ц.

Так, за змістом акту №2 від 20 липня 2011 року, складеного за наслідками перевірки фактів, порушених у зверненні ОСОБА_3, постійна комісія з питань планування бюджету і фінансів, з питань АПК, землекористування і соціального розвитку села, з питань благоустрою та екології, створеною на підставі рішення сільської ради від 05.11.2010 року №5-1/УІ, в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 20.07.2011 року з виїздом за місцем знаходження земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, комісією встановлено: землевласник ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) є власником земельної ділянки площею 0,4700 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Державний акт для ознайомлення власник земельної ділянки надав комісії з питань АПК землеустрою, екології та благоустрою населеного пункту. Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, розмір і розміщення ділянки показані на плані. Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки межові знаки встановленого зразку на довгострокове збереження ОСОБА_2 не передавались. Земельна ділянка використовується в межах, які встановлені державним актом. Станом на 20.07.2011 року порушень прав та охоронних законом інтересів заявника ОСОБА_3 не виявлено.

Станом на 20.07.2011 року об'єктивних перешкоджань для оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку у ОСОБА_3 не існує.

За висновком комісії: межу зафіксовано 20.07.2011 року - огорожею між земельною ділянкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, залишити без змін; рекомендувати ОСОБА_3(АДРЕСА_1) виготовити технічну документацію на право власності на земельну ділянку; рекомедувати ОСОБА_2.(АДРЕСА_2), дотримуватись межі визначеної згідно державного акту; власникам домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час використання земельних ділянок дотримуватись правил добросусідства, передбачених ст.ст.103-109 ЗК України(а.с.31-32).

Зазначений акт підписаний членами комісії та ОСОБА_3(а.с.31-32).

За змістом акту №3 від 04 квітня 2012 року комісія у складі: голови Карабинівської сільської ради Злидньова І.О., ОСОБА_8, Дандикіна С.М., Красовського Л.Л., Петлі А.П., землевпорядника Карабинівської сільської ради Сідович І.В. та запрошених для участі в комісії начальника відділу Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області Краснова О.С., представника Державного підприємства «Центру ДЗК» Дорош А.О. та ОСОБА_15, здійснила за вимогою ОСОБА_3 виїздне засідання комісії щодо встановлення межі та згоди в підписанні технічної документації сусідом ОСОБА_2

Виїздом на місце 04.04.2012 року в присутності власника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3, суміжного землекористувача ОСОБА_2.(АДРЕСА_2), встановлено:

Правовий статус земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1(ОСОБА_3) - не приватизована. Право власності на домоволодіння підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 03.11.2008 року, договором купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований 29.10.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20739241 від 29.10.2008 року. Відповідно до земельно-облікових даних(записів по господарських книг) Карабинівської сільської ради загальна площа земельної ділянки становить 0,47 га.

Правовий статус земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2(ОСОБА_2.) - приватизована згідно державного акту №984544 від 18.02.2008 року та №984543 від 18.02.2008 року;

Між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 існує чітко визначена межа, установлена у вигляді забору (сітка-рабиця);

Землекористувачем ОСОБА_3 пред'явлена претензія з існуючою межею, тобто забором (сітка рабиця та дерев'яною огорожею), ОСОБА_3 вимагає перенесення існуючого паркану на 1 метр на земельну ділянку існуючого сусіда ОСОБА_2

Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» виготовлена технічна документація, в якій визначена межа між сусідами зі слів ОСОБА_3, а не відповідно існуючого паркану.

За висновком комісії: Претензії ОСОБА_3 є безпідставним; Технічна документація виготовлена з порушенням, існуюча огорожа, яка є межею між сусідами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, затверджена актом №2 від 20.07.2011 року(фактичний розмір перед подвір'ям 22,6 м, а в технічній документації 23,6 м).

Комісія прийняла рішення: межу зафіксовану актом №2 від 20.07.2011 року залишити без змін; виготовити технічну документацію згідно зафіксованої актом межі; вважати претензії заявника ОСОБА_3 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню; власникам домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 під час використання суміжних земельних ділянок дотримуватись правил добросусідства, передбачених ст.ст.103-109 ЗК України; затвердити даний акт рішенням сесії Карабинівської сільської ради(а.с.34-35,61).

Вказаний акт підписаний членами комісії та ОСОБА_3(а.с.34-35,61).

За змістом акту №4 від 26 вересня 2012 року комісія у складі: депутатів Карабинівської сільської ради Злидньова І.О., Дандикіна С.М., Красовського Л.Л., Петлі А.П., землевпорядника Карабинівської сільської ради Сідович І.В. та запрошених для участі в комісії начальника відділу Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області Краснова О.С., представника Державного підприємства «Центру ДЗК» Дорош А.О., здійснила за заявою ОСОБА_3 від 31.07.2012 року виїздне засідання комісії щодо встановлення межі городу та згоди в підписанні технічної документації сусідом ОСОБА_2

Виїздом на місце 26.09.2012 року в присутності власника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3, суміжного землекористувача ОСОБА_2.(АДРЕСА_2), встановлено:

Правовий статус земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1(ОСОБА_3) - не приватизована. Право власності на домоволодіння підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 03.11.2008 року, договором купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований 29.10.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20739241 від 29.10.2008 року. Відповідно до земельно-облікових даних(записів по господарських книг) Карабинівської сільської ради загальна площа земельної ділянки становить 0,47 га.

Правовий статус земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2(ОСОБА_2.) - приватизована згідно державного акту №984544 від 18.02.2008 року площею - 0,22 га та №984543 від 18.02.2008 року площею - 0,25 га;

Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» проведені заміри земельної ділянки під особисте селянське господарство(городу).

Висновки комісії: Технічну документацію виготовити згідно з замірами земельної ділянки, тобто: початок городу ширина - 22,8 м, кінець - 22,9 м, довжина городу - 153,2 м(зі сторони померлого сусіда ОСОБА_5) та 153,7 м(зі сторони сусіда ОСОБА_2.).

Рішення комісії: Межу зафіксовано актом №4 від 26.09.2012 року залишити без змін; Виготовити технічну документацію згідно зафіксованих актом розмірами; Власникам домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 під час використання суміжних земельних ділянок дотримуватись правил добросусідства, передбачених ст.ст.103-109 ЗК України; затвердити даний акт рішенням сесії Карабинівської сільської ради(а.с.37-38).

Вказаний акт підписаний членами комісії та ОСОБА_3(а.с.37-38).

Зазначені акти №2 від 20 липня 2011 року, №3 від 04 квітня 2012 року та №4 від 26 вересня 2012 року затверджені відповідними рішеннями Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області(а.с.30,33,36).

За рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року, ухваленого у справі №185/625/15-ц, дослідженої в судовому засіданні апеляційної інстанції, позов Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, треті особи Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, про звільнення та повернення земельної ділянки, задоволено.

По вказаній справі встановлено, що ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0000625 га зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_1 та при встановленні бетонного паркану порушив вимоги земельного законодавства, а саме: паркан встановлений із порушенням межі, яка визначена у державному акті, внаслідок чого ОСОБА_2 самовільно зайняв частину земельної ділянки площею 0,0000625 га, чим були порушені права суміжного землекористувача ОСОБА_3

Рішенням суду ОСОБА_2 зобов'язано звільнити та повернути Карабинівській сільській раді Павлоградського району Дніпропетровської області самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0000625 га та перенести бетонний паркан, який розташовано між земельними ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 на 0,0000625 га вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2(а.с.68-71).

Як видно із справи, вказане рішення суду виконано, що підтверджується актом державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 04.08.2015 року, постановою про закінчення виконавчого провадження ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції від 04.08.2015 року, за змістом яких ОСОБА_2 звільнив земельну ділянку площею 0,0000625 га та переніс бетонний паркан, який розташовано між земельними ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2 (а.с.105-106). Факт виконання судового рішення також підтвердили сторони в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що захист права ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки площею 0,0000625 га, як землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_1, проведено за судовим рішенням(а.с.68-71).

Разом з тим, твердження ОСОБА_3 про встановлення ОСОБА_2 бетонного паркану за межею між земельними ділянками АДРЕСА_2 і 6 вглиб земельної ділянки АДРЕСА_1 на 0,14м належними та допуститими доказами, які б містили інформацію щодо предмета доказування в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, не підтверджені.

Як видно із зазначених актів №2 від 20 липня 2011 року, №3 від 04 квітня 2012 року та №4 від 26 вересня 2012 року та судового рішення від 11 березня 2015 року, останні не містять даних, які б свідчили про встановлення ОСОБА_2 бетонного паркану за межею між земельними ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 вглиб земельної ділянки АДРЕСА_1 на 0,14м та в порушення меж, визначених Державними актами №984544 від 18.02.2008 року та №984543 від 18.02.2008 року(а.с.31-32, 34-35, 37-38, 61, 68-71).

За змістом актів №2 від 20 липня 2011 року, №3 від 04 квітня 2012 року та №4 від 26 вересня 2012 року між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 існує чітко визначена межа, установлена у вигляді забору (сітка-рабиця) згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2, розмір і розміщення ділянки показані на плані. Земельна ділянка використовується в межах, які встановлені державними актами із зазначенням відповідних розмірів згідно рішення, на підставі яких видані державні акти(а.с.31-32, 34-35, 37-38, 61).

Встановлені вказаними актами обставини, у тому числі відповідні рішення, на підставі яких ОСОБА_2 видані Державні акти №984544 від 18.02.2008 року та №984543 від 18.02.2008 року про право власності на землю із зазначенням відповідних розмірів, у передбаченому порядку не оспорені та не спростовані.

При цьому, як видно із змісту позовних вимог, ОСОБА_3 не зазначив конкретно на якому саме відрізку по межі між земельними ділянками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 наявне відступлення ОСОБА_2 вглиб земельної ділянки АДРЕСА_1 на 0,14м.

Та обставина, що Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області виїздом на місце було встановлено, що відстань від будинку ОСОБА_3 до паркану ОСОБА_2 складає 0,7 м з боку АДРЕСА_1 та складає 0,97 м з більш віддаленого куту, про що зазначено у відповіді від 13.05.2015 року на заяву ОСОБА_3 від 07.04.2015 року(а.с.67), не може свідчити про порушення прав останнього саме діями ОСОБА_2, оскільки актами №2 від 20 липня 2011 року, №3 від 04 квітня 2012 року та №4 від 26 вересня 2012 року між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 встановлено факт чітко визначеної межі згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів та визначеної Державними актами №984544 від 18.02.2008 року та №984543 від 18.02.2008 року.

При цьому в актах зазначено, що Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» виготовлена технічна документація, в якій визначена межа між сусідами зі слів ОСОБА_3, а не відповідно існуючого паркану.

Отже, доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_2 прав та інтересів ОСОБА_3, як землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_1, останній у порядку, передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України, не надав, а тому висновки суду про задоволення позову в зазначеній у судовому рішенні частині є такими, що протирічать фактичним обставинам справи та положенням діючого законодавства, що регулюють встановлені правовідносини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині зобов'язання ОСОБА_2 перенести бетонний паркан, який розташований між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 на 0,14м вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. та судових витрат у сумі 487,20 грн. підлягає скасуванню на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_2 перенести бетонний паркан, який розташований між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_2,АДРЕСА_1 на 0,14м вглиб земельної ділянки АДРЕСА_2, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. та судових витрат у сумі 487,20 грн., скасувати.

В задоволенні зазначених позовних ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -