АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/874/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/268/К/16 суддя Мазуренко В.В.
Категорія № 39 (1) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Гладиш К.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, який під час розгляду справи неодноразово уточнював, останній раз 26.06.2014 року (а.с. 97-98 том 1) та в обґрунтування позову зазначив, що 30 жовтня 2013 року помер його батько ОСОБА_6 та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня, 28/43.

23 січня 2014 року він звернувся до нотаріуса для отримання спадщини, але йому було відмовлено, оскільки батьком 17 березня 2012 року було складено заповіт, відповідно до якого батько заповів зазначену квартиру відповідачу ОСОБА_4 Вважає даний заповіт недійсним, оскільки на момент його складання батько ОСОБА_6 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 17 березня 2012 року на користь ОСОБА_4, посвідчений приватний нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним задоволено.

Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 17.03.2012 року на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідач зазначає, що судом не було досліджено заперечень третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5, яка підтверджує, що заповідач ОСОБА_6 розумів значення своїх дій, їх наслідки і його стан дозволяв йому виразити в заповіті свою волю на випадок смерті. Оскільки останній був незрячим, до складання заповіту були залучені свідки.

Пояснення свідка ОСОБА_7 відповідач вважає необєктивними та зацікавленими в позитивному вирішенні справи на користь її рідного батька позивача по справі.

На думку відповідача, висновок суду про те, що допитані інші свідки не є фахівцями в галузі медицини та не є спеціалістами, що можуть визначити стан особи та чи розуміє вона значення своїх дій, є упередженим та необґрунтованим, оскільки свідки повідомляли суду про поведінку ОСОБА_6 та своє бачення щодо його дій, вчинків, орієнтування його в часі та звичайній обстановці.

Апелянт вважає акт судово-психіатричної експертизи № 301 від 30.12.2014 року неповним та таким, що викликає сумнів в обєктивності, однак судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача у призначенні повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, чим було обмежено відповідача на доведеність необґрунтованого та необєктивного висновку експертів.

В запереченнях на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення суду першої інстанції, залишити без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії VII-YP № 000043, позивач ОСОБА_2 народився 09 липня 1965 року та його батьками зазначені: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_8 (а.с. 5 том1).

30 жовтня 2013 року помер батько позивача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 551579 (а.с. 6том 1).

На підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Пятої криворізької держнотконтори ОСОБА_9, реєстровий номер № 2-2543, ОСОБА_6 на праві власності належала квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня 28/43 (а.с. 7 том 1).

За зазначеною адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня, 28/43, зареєстровані: позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4 (а.с. 8 том 1).

17 березня 2012 року ОСОБА_6 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, реєстровий номер № 727, відповідно до якого, він в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, на випадок смерті зробив таке розпорядження: належну йому квартиру вул. 50 років Жовтня, 28/43, заповів відповідачу ОСОБА_4 Даний заповіт підписаний ОСОБА_12 та зачитаний вголос свідками ОСОБА_10, ОСОБА_11 через вади зору заповідача (а.с. 24-25, 54 том 1).

01 лютого 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 з заявою про прийняття спадщини, однак було встановлено наявність заповіту на спірну квартиру на імя відповідача ОСОБА_4 (а.с. 112-136).

Як вбачається з ОСОБА_1 посмертної судово-психіатричної експертизи № 301 від 30.12.2014 року, ОСОБА_6, померлий 30.10.2013 року. в період часу 17 березня 2012 року при складанні та посвідченні заповіту, страждав хронічним психічним розладом у формі судинної деменції (F 01.8, згідно МКБ-10). При складанні та посвідченні заповіту 17.03.2012 року за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В період часу 17.03.2012 року страждав Хронічним стійким психічним розладом у формі судинної деменції (F 01.8, згідно МКБ-10). Даний психічний розлад відноситься до категорії слабоумства (а.с. 206-213 том 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності неспроможності спадкодавця в момент вчинення заповіту усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Так, судом було встановлено та підтверджено ОСОБА_1 посмертної судово-психіатричного експерта № 301 від 30.12.2014 року, що ОСОБА_6 на час складання заповіту 17 березня 2012 року страждав хронічним стійким психічним розладом у формі судинної деменції, який відноситься до категорії слабоумства та за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час розгляду справи доведена неспроможності спадкодавця ОСОБА_6 в момент вчинення заповіту усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було досліджено заперечень нотаріуса, яка пояснила, що ОСОБА_6 розумів значення своїх дій, пояснення свідків, які повідомляли суду своє бачення щодо дій та поведінки ОСОБА_6, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються висновком призначеної ухвалою апеляційного суду посмертної повторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 419 від 06.10.2016 року, відповідно до якого, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлий 30.10.2013 року, під час життя та в період часу 17.03.2012 року, при складанні та підписанні заповіту страждав хронічним стійким психічним розладом у вигляді «Змішаної коркової і підкоркової судинної деменції» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F01.3 за МКХ-10), та за своїм психічним станом був абсолютно неспроможнім усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст. 39 ЦК України, дане захворювання «Змішана коркова і підкоркова судинна деменція» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F01.3 за МКХ-10), відноситься до категорії хронічний, стійкий психічний розлад (а.с. 160-164 том 2).

Зазначений висновок експертизи узгоджується з матеріалами справи на підтвердження заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

ОСОБА_14