Провадження № 2/750/2931/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.,

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 В ячеслава Вікторовича про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в :

08 листопада 2016 року позивач звернулася з позовною заявою до відповідача, в якій просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею та відповідачем право власності на ? частку квартири № 44, розташованої у будинку № 263 по пр-ту Миру у м. Чернігові, за кожним.

У судове засідання сторони не зявилися, у письмових заявах представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та розяснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

При цьому судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 1997 року, який розірвано на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2016 року (а.с. 4-5).

02 лютого 2007 року дочірнє підприємство «УкрСіверБуд» ЗАТ «ДСК» та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до умов даного договору ДП «УкрСіверБуд» ЗАТ «ДСК» зобовязується передати, а ОСОБА_2 зобовязується прийняти у власність трикімнатну квартиру з усіма зручностями загальною площею 90,5 кв.м, з якої житлова площа становить 56,2 кв.мАДРЕСА_1, що знаходиться в м. Чернігові по проспекту Миру у будинку № 263 (а.с. 6).

Отже, спірний обєкт нерухомого майна придбаний відповідачем у період шлюбу.

З витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №75732297 від 14.12.2016 убачається, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2, відомості у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек щодо даної квартири відсутні.

Позивач, вважаючи спірну квартиру спільною сумісною власністю, просить визнати за нею право власності на 1/2 її частку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю сторін, а тому підлягає поділу.

У звязку із задоволенням позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 208, 209, 212 - 215, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

ОСОБА_3 Іванівни до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Деснянський районний суд м. Чернігова апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П. Супрун