МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ОСОБА_1 _____________________________________________________________________________
Справа №521/5843/16-ц
Номер провадження №2/521/2987/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Славової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Житлово експлуатаційної контори Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 року Житлово експлуатаційна контора Дочірнє підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів»звернулось із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що надає відповідачу житлово-комунальні послуги, повязані із проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач, однак, не оплачує комунальні послуги з опалення, в наслідок чого станом на 01.09.2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 2 536, 20 грн., яку з урахуванням 3 відсотків річних у розмірі 22,80 грн. та індексу інфляції у розмірі 338,23 грн. товариство просило стягнути з відповідача.

Крім задоволення позовних вимог, позивач просив присудити на свою користь судові витрати в розмірі 1218 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, стверджуючи, що тариф, за яким позивач обліковує розмір оплати з опалення у встановленому законом порядку за певний період не затверджений органами місцевої влади, відповідно, розмір заборгованості не відповідає дійсності.

Окрім того, відповідачем було заявлено клопотання про застосування судом до виниклих правовідносин строку позовної давності.

Зясувавши обставини справи, дослідивши доводи та докази сторін, на які вони послались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, фактично проживає у ній.

Вказані обставини підтверджуються довідкою ЖЄК ДП ООО «ОЗКИ» від 24.03.2016 року.

Будинок, в якому проживає відповідач знаходиться на балансі ЖЄК ДП ТОВ «ОЗКВ» (довідка ЖЄК ДП ТОВ «ОЗКВ» від 24.03.2016 року).

Позивач надає за вказаною адресою житлово-комунальні послуги.

ОСОБА_2отримує житлово-комунальні послуги.

Вказані обставини визнані відповідачем в процесі розгляду справи та відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

За довідкою позивача станом на 01.09.2015 року у відповідача наявна заборгованість по оплаті за опалення за період з 01.01.2012 року по 31.08.2015 року.

Підстав, визначених пунктами 5 та 6 статті 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», за якими ОСОБА_2як споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством , на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судом не встановлено.

Не визнаючи позов, на вказані обставини відповідач також не посилався.

Так, заборгованість відповідача за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 рік згідно із затвердженими тарифами на теплопостачання за вирахуванням пільги, якою користується відповідач складає 1238,42грн. - 309, 62 грн. = 928,80 грн.

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача.

Вирішуючи спір суд погоджується з вимогами позивача про стягнення на його користь за даний період 3 відсотків річних та індексу інфляції оскільки:

Правовідносини, які склалися між сторонами передбачають наявність договору про надання житлово-комунальних послуг, відповідно, є грошовими зобовязаннями, у яких, серед інших прав і обовязків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин як грошових зобовязань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

При цьому, суд враховує, що права та обовязки витікають не тільки з договорів , а й дій, тобто, в даному випадку наявності між сторонами фактичних відносин з надання послуг.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обовязок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Так, за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобовязання зі сплати житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК.

Вказане узгоджується із Постановою Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.12.2014 року за №366 затверджені тарифи на теплову енергію та послуги опалення, що надаються котельною ТОВ «ОЗКВ» за 1кв.м. опалюваної площі на місяць в опалюваний період та становлять - 8,92.

За період 2015 року тариф відповідачем не оспорюється.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги опалення з урахуванням3 відсотків річних та індексу інфляції за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 рік обґрунтованими та доведеними в процесі розгляду справи.

3 відсотків річних складають 7 грн.; індекс інфляції 344 грн. 56 коп.(в межах позовних вимог, відповідно 338 грн. 23 коп.)

Розрахунок наданий позивачем, перевірений судом за математичною формулою, яка відповідає вимогам закону, наявною в матеріалах справи.

При таких обставинах, загальний розмір заборгованості, доведений позивачем в процесі розгляду справи 928,80 грн.(загальний розмір заборгованості) + 7 грн.(три відсотка річних) + індекс інфляції 338 грн. 23 коп. становить 1274, 03 грн. та підлягає стягненню на користь Житлово експлуатаційної контори Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів».

За розрахунком у відповідача наявна заборгованість і за період з 01.01.2012 року по 25.03.2013 року.

З урахуванням клопотання ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, наявна у відповідача заборгованість може бути стягнута з 25.03.2013 року.

Оскільки строком позовної давності захищається порушене право особи, яке згідно з розрахунком заборгованості встановлено судом, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог за період з 01.01.2012 року по 25.03.2013 року по строку позовної давності.

Вирішуючи спір по вимогах за період з 25.03.2013 року по 2015 рік суд враховує доводи відповідача про механізм формування тарифів на теплову енергію.

Так, механізм формування тарифів на теплову енергію встановлений порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року за №869.

Відповідно до п 2.5. порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, річні плани виробництва, транспортування та постачання теплової енергії узгоджуються органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, з урахуванням здійсненої відповідачем оплати за спірний період, що підтверджується квитанціями та не узгодження позивачем із органами місцевого врядування тарифу за спірний період, вимоги позивача є безпідставими.

При цьому суд враховує, що в період з 25.03.2013 року по 2015 рік відповідач не ухилявся від сплати послуг з опалення, а здійснив їх оплату за узгодженим із органами місцевого самоврядування тарифом за попередній період.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.04.20015 року по 1.09.2015 року не доведені позивачем, а в наданому позивачем розрахунку заборгованість відсутня.

Судові витрати підлягають стягненню на користь позивача в порядку ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Житлово експлуатаційної контори Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь Житлово експлуатаційної контори Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів» () заборгованість за комунальні послуги в розмірі 1274, 03 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь Житлово експлуатаційної контори Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський завод керамічних виробів» () судовий збір в розмірі 517, 26 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.В. Маркарова