РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.

при секретарі судового засідання Брідня О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про поділ майна. Обґрунтовував позов тим, що з 09.08.1975 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Перебуваючи в шлюбі побудували будинок АДРЕСА_1, загальною площею 242,10 кв.м., житловою площею 104,40 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами. Будинок зареєстрували на відповідача. Позивачка просе суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач у у судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає.

Відповідач у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність,позов визнає.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності з ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що 09.08.1975 року сторони зареєстрували шлюб, що вбачається з свідотцтва про шлюб серія НОМЕР_1 виданого Волноваським райвідділом РАГС Донецької області. (а.с.5).

В період спільного життя побудували будинок АДРЕСА_1, загальною площею 242,10 кв.м., житловою площею 104,40 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, який зареєстрували на відповідача. (а.с.9-11).

Даний перелік майна визнаний в судовому засіданні сторонами як об'єкт права спільної сумісної власності подружжя.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, що узгоджується з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Також статтею 57 Сімейного кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до частини 3 статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З урахування викладеного, оцінивши всі докази у їх сукупкостні суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 57, 60,68,70,71 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1, загальною площею 242,10 кв.м., житловою площею 104,40 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

Визнати право власності за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1, загальною площею 242,10 кв.м., житловою площею 104,40 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції - Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Є.І.Мохов