АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8263/16 Справа № 199/3309/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.,

за участі секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання права сплачувати плату за автомобіль фіксованими щомісячними платежами, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовними вимогами до ТОВ «Авто Просто» про визнання права сплачувати плату за автомобіль фіксованими щомісячними платежами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 28 грудня 2011 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено Угоду №379201 про купівлю автомобіля марки KIA Rio вартістю 104800 грн. Згодом до вказаного договору було укладено додаткові угоди та 30 березня 2012 року між сторонами було укладено договір застави, відповідно до якого він передав у заставу автомобіль KIA Rio до повного розрахунку по угоді №379201 від 28 грудня 2011 року, та укладено договір поруки між ТОВ «Авто Просто» та поручителями ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідно до якого кожен із співпоручителів зобовязався відповідати перед кредитором за зобовязання боржника ОСОБА_2, згідно угоди від 28 грудня 2011 року № 379201. Оскільки після отримання автомобіля він продовжує виплачувати його вартість відповідачу, та з кожним місяцем ця сума зростає, вважає, що угода №379201 була укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, у звязку з чим просив визнати за ним право сплачувати фіксований щомісячний платіж за автомобіль по Угоді №379201 від 28 грудня 2011 року саме у розмірі 1774,03 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.149-153).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, з аналізу вказаних норм можна діти висновку, що договором є домовленість сторін яка оформлена та погоджена належним чином та містить умови прийнятні для обох сторін.

Відповідно до ст.ст.215 ч.1, 203 ч.3 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Отже, правочин, який вчинений під впливом застосування умисного обману однією із його сторін щодо суттєвих обставин такого правочину, може бути визнаний недійсним лише за умовами доведеності наявності такого обману особою, яка діяла під його впливом.

Як вбачається з матеріалів справи 28 грудня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 було укладено угоду №379201 про надання учаснику послуг системи ОСОБА_5, спрямованих на придбання автомобіля (а.с.16).

28 грудня 2011 року до угоди №379201 між сторонами було укладено додаток №1 (а.с.12-14).

Також 28 грудня 2011 року, до угоди №379201 між сторонами було укладено додаток №2 (а.с.15).

27 лютого 2012 року між сторонами було укладено додаток №3 до угоди №379201 (а.с.17).

30 березня 2012 року ОСОБА_6 отримав автомобіль KIA Rio (а.с.10).

30 березня 2012 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 у забезпечення виконання останнім зобовязань за угодою №379201 та додатками до неї, було передано в заставу автомобіль марки KIA Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.18, 19).

Звернувшись до суду із вищевказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 посилався на те, що під час укладання угоди №37920 та додатків до неї, він підпав під вплив обману співробітників ТОВ «Авто Просто», що призвело до підписання ним угоди, яка є вкрай невигідною для нього, оскільки з кожним місяцем платежі за автомобіль зростають (а.с.1-9).

Із вищевказаної угоди вбачається, що сторони, при укладенні договору та додатків до неї ознайомленні з їх змістом, що засвідчили своїм підписом.

Відповідно до розділу 1 Визначення термінів Додатку №2 до Угоди №379201 Повний внесок - це щомісячний платіж, який складається з суми Чистого внеску, щомісячного внеску з оплати послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу і підлягає сплаті учасником в порядку та у строки, визначені угодою (а.с.15).

Поняття «поточна ціна автомобіля» - це ціна, яка встановлюється Постачальником в останній робочій день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів передбачених Угодою. (а.с.15).

Згідно з п.2.6 ст.2 Додатку №2 до Угоди, Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від Поточної ціни автомобіля.

Тобто, споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля, розмір якої визначається відповідно до умов угоди та додатків до неї і встановлюється Постачальником в останній робочій день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів передбачених цією Угодою.

З матеріалів справи вбачається угода № 379201, додатки до неї на теперішній час є чинними.

У встановленому законом порядку позивачем не оскаржувалися ні угода, та додатки до неї в цілому, та не оскаржувалися у встановленому законом порядку відповідні пункти, положення угоди та додатків до неї, відповідно до умов яких і встановлюється постачальником ціна в останній робочій день кожного місяця, яка а є основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів передбачених Угодою.

Отже, враховуючи, що умови угоди та додатків до неї були погоджені сторонами, про що свідчать їх підписи, та вищевказані угода і додатки до неї, чи їх окремі пункти, положення не оскаржувалися позивачем у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність на теперішній час підстав для визнання за позивачем права сплачувати фіксований щомісячний платіж у зазначеній ним сумі - саме в розмірі 1774 грн. 03 коп.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необгрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення норм чинного законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді