АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1504/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/3/К/16 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія 27 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів Барильської А.П., Митрофанової Л.В.,

за участю: секретаря Чубіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Уточнивши позовні вимоги в останній їх редакції просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 1/319-МК від 17.09.2008 року в розмірі 395640,53 дол. США, яка станом на 15.08.2014 року за курсом НБУ у гривневому еквіваленті складає 5194760,15 грн., а також судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» посилався на те, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1/319-МК від 17.09.2008 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 150000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2018 року.

Позивачем було повністю виконано умови зазначеного кредитного договору, в той час як відповідач, в порушення умов вказаного договору, взяті на себе зобовязання не виконала, у звязку з чим за нею накопичилась заборгованість, яка станом на 15.08.2014 року в загальному розмірі складає 395640,53 дол. США, що на 15.08.2014 року за курсом НБУ у гривневому еквіваленті дорівнює 5194760,15 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року, в якому ухвалою того ж суду від 10 листопада 2014 року виправлено описки, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» 1874677,90 грн. - заборгованість за кредитом, 2097849,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 381956,69 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, штрафи: 301,99 грн. фіксована частина та 247356,07 грн. фіксована складова, а також судовий збір у розмірі 3219 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту зясування обставин справи, поставила питання про скасування оскаржуваного рішення, з ухвалення нового по суті позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначила, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків в частині заборгованості за кредитним договором на суму 4602142,00 грн., не врахував квитанції про сплату заборгованості на загальну суму 129000,00 дол. США. Також відповідач зазначила, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні її клопотання про призначення судової економічно-бухгалтерської експертизи. Також в апеляційній скарзі відповідач зазначила, що судом не застосовано строк загальної позовної давності та стягнуто з неї заборгованість, яка нараховується починаючи з 17.09.2008 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, при цьому врахував пропуск позивачем строку позовної давності в частині вимог про стягнення пені за період до 15.08.2013 року з урахуванням збільшення позовних вимог у вересні 2014 року, де розмір заборгованості банком визначено станом на 15.08.2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1/319-МК від 17.09.2008 року (т. 1 а.с.10-13), за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 150000,00 Дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2018 року.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належно не виконувала, в результаті чого за нею станом на 15.08.2014 року накопичилась заборгованість в розмірі 395640,53 дол.США, що за курсом НБУ (т.1 а.с.158) у гривневому еквіваленті станом на 15.08.2015 року складало 5194760,15 грн., яка складається з: 142778,21 Дол. США заборгованість за кредитом; 159775,30 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 74225,02 дол. США заборгованість з пені; а також штраф в розмірі: 23,00 дол. США фіксована складова та 18839,00 дол. США процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості (т1. а.с.151-157).

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проте, відповідач заперечуючи проти вказаного розміру заборгованості за кредитним договором не спростувала його за допомогою належних і допустимих доказів. Зокрема нею не наведено власного розрахунку заборгованості який би різнився з тим, що надано позивачем, тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано надані нею платіжні доручення, не приймаються до уваги, оскільки у наданому позивачем розрахунку заборгованості, вказані квитанції відображені в повному обсязі.

Посилання відповідача не безпідставну відмову суду першої інстанції у проведенні експертизи по справі, колегія суддів відхиляє у звязку з наступним. Так, з матеріалів справи вбачається, що клопотання відповідача про призначення експертизи, задовольнялось ухвалою суду першої інстанції від вересня 2013 року. Проте, двічі справа поверталась до суду з підстав неможливості надання експертного висновку, в тому числі з причини ненадходження на рахунок експертної установи оплати за проведення експертизи.

Між тим, слід зазначити про чисельні клопотання відповідача та її представників про відкладення розгляду справи, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції (т.1а.с.50,223,225,230, т.2 а.с.68а,88,90) колегія суддів вважає, що такі дії сторони відповідача направлені на затягування розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування до спірних правовідносин загального строку позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Проте в матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача, щодо застосування строків позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суду не приймаються до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки рішення суду та незгодою з висновками суду по оцінці доказів.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не перевірялась правомірність застосування судом першої інстанції до спірних відносин спеціального строку позовної давності, оскільки рішення суду в цій частині не оскаржено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню через свою недоведеність, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_2