Номер провадження: 22-ц/785/6642/16
Головуючий у першій інстанції Курочка В. М.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

Парапана В.Ф.

суддів: Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та представника стягувача, ГО «Громадське об'єднання автолюбителів «Чорноморочка», - Черниш О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 липня 2016 року за скаргою боржника ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова Олександра Георгійовича від 19 лютого 2016 року, стягувач Громадська організація «Громадське об'єднання автолюбителів «Чорноморочка» за позовом Громадської організації «Громадське об'єднання автолюбителів «Чорноморочка» до ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва на автомобільній стоянці,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 травня 2013 року позов Громадської організації «Громадське об'єднання автолюбителів «Чорноморочка» (далі - ГО «ГОА «Чорноморочка») задоволено. Суд зобов'язав ОСОБА_3 знести самочинно побудовану капітальну будівлю на автомобільній стоянці ГОА «Чорноморочка» за адресою: АДРЕСА_1, а у разі відмови здійснити таке знесення примусове за рахунок ОСОБА_3 (т.1, а.с. 78-79).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року заяву ГО «ГОА «Чорноморочка» про роз'яснення судового рішення задоволено. Суд роз'яснив, що відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 травня 2013 рокуОСОБА_3 зобов'язано знести самочинно побудовану капітальну будівлю на автомобільній стоянці ГОА «Чорноморочка» за адресою: АДРЕСА_1, а у разі відмови здійснити таке знесення примусове за рахунок ОСОБА_3 (т.2, а.с. 47-48).

Рішення суду першої інстанції від 23 травня 2013 року набрало законної сили та було звернуто до виконання.

Постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Кіптікова І.О. від 06 лютого 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1521/6328/12, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 11 липня 2013 року про зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно побудовану капітальну будівлю на автомобільній стоянці ГОА «Чорноморочка» за адресою: АДРЕСА_1, а у разі відмови здійснити таке знесення примусове за рахунок ОСОБА_3 закінчено з підстав п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв'язку з поверненням виконавчого листа до суду, який його видав у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Кодексу, а саме у разі якщо виконати рішення без участі божника неможливо державний виконавець накладає на боржника штраф та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

04 березня 2015 року ГО «ГОА «Чорноморочка» повторно подала виконавчий лист для примусового виконання та постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Кіптікова І.О. від 06 березня 2015 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження за пп. 2, 6, 8 ч. 1 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження».

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року за заявою ГО «ГОА «Чорноморочка» поновлено строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2016 року за заявою ГО «ГОА «Чорноморочка» видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 травня 2013 року по справі №1521/5328/12 за позовом Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 листопада 2015 року за заявою ГО «ГОА «Чорноморочка» до ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва.

18 лютого 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області видав ГО «ГОА «Чорноморочка» виконавчий лист для примусового виконання вказаного судового рішення постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 19 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження №50280952 з виконання виконавчого листа №1521/5328/12, виданого 18 лютого 2016 року про зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно побудовану капітальну будівлю на автомобільній стоянці ГОА «Чорноморочка» за адресою: АДРЕСА_1, а у разі відмови здійснити таке знесення примусово за рахунок ОСОБА_3

18 липня 2016 року боржник ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 19 лютого 2016 року, яку мотивувала тим, що 13 липня 2016 року вона отримала вказану постанову, яку вважає незаконною.

Ухвалою суду першої інстанції скарга боржника ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 19 лютого 2016 року залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, передати справу для продовження строку, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права.

В запереченні на апеляційну скаргу представник ГОА «Чорноморочка» - Черниш О.І., просить скаргу відхилити у зв'язку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної боржника ОСОБА_3, пояснення на апеляцію представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та представника стягувача, ГО «Громадське об'єднання автолюбителів «Чорноморочка», - Черниш О.І., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга боржника задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 383, 384 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У п. 1 постанови №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця и іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У п. 4 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом. Іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішенням, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 статті 25 Закону Україну «Про виконавче провадження» передбачено обов'язок направлення стягувачу та боржникові копій постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом першої інстанції встановлено, що боржник ОСОБА_3 оскаржила постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 19 лютого 2016 року з пропуском встановленого законом десятиденного строку, але заяву про поновлення пропущеного строку не подала.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення скарги ОСОБА_3 без розгляду.

Посилання боржника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом неправильно застосовано положення ст. 385 ЦПК України, не приймається до уваги таких підстав.

У п. 16вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що зазначено, що відповідно до статті 385 ЦПК скаргу нарішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Аналізуючи зазначені норми права та роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з'ясовуючи обставини, викладені у скарзі, колегія суддів вважає, що скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, тому така скарга правильно залишена судом першої інстанції без розгляду при її прийнятті.

При цьому заявникові роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційні скарги не містять.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення цього питання.

Отже, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції й передачі справи до суду першої інстанції для продовження розгляду немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 липня 2016 рокузалишити без змін.

Роз'яснити ОСОБА_3, що вона має право на повторне звернення до суду першої інстанції на загальних підставах: з заявою про поновлення строку на оскарження дій та зі скаргою на постанову головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Полякова Олександра Георгійовича від 19 лютого 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік