ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2231/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретарів - Драгой В.В., Борисова М.О.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Харитонюк Юлія Костянтинівна, Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним,

встановив:

У грудні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Харитонюк Юлія Костянтинівна, про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою суду від 16.05.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації.

В якості обґрунтування своїх позовних вимог про визнання заповіту від 27 травня 2013 року, складеного ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю. К., позивач ОСОБА_2 посилається, зокрема, на те, що її сестрою, ОСОБА_5, спірний заповіт був складений і підписаний під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення ОСОБА_5 не усвідомлювала та не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, у зв'язку з чим заповіла своє майно відповідачу ОСОБА_3, з якою не перебувала у сімейних стосунках, та від якої не отримувала жодної допомоги.

Ухвалою суду від 16.05.2016 було призначено посмертну комплексну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Які індивідуально-психологічні особливості мала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1? Чи страждала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на хронічні захворювання, які могли впливати на усвідомлення нею значення своїх дій або керування ними? Чи могли, захворювання якими страждала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, призвести до неможливості усвідомлення нею значення своїх дій або керування ними? Чи була здатна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 27 травня 2013 року, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей та наявних в неї захворювань, повною мірою, вільно та усвідомлено приймати рішення і реалізовувати їх своїми діями? Чи могла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 27 травня 2013 року під час складання спірного заповіту усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними? Проведення експертизи доручено Київському міському центру судово-психіатричної експертизи (ідентифікаційний код: 25287764, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 103-А); оплату за проведення експертизи покладено на позивача, ОСОБА_2, надано у розпорядження експертної установи медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

Листом від 06.09.2016 № 1631-01, за підписом Директора Центру СПЕ С.В. Опейда (а.с. 163) матеріали цивільної справи повернуті до суду, з метою надання додаткових матеріалів, а саме: показів сусідів, знайомих підекспертної, дільничото терапевта та невропатолога, що надавали їй амбулаторну медичну допомогу в 2013 році, з приводу її психічного стану, характеристику поведінки та спілкування з оточуючими, наявних у неї індивідуально-психологічних особливостей на період часу, що цікавить суд.

На виконання вимог вказаного листа, ухвалою суду від 20.10.2016 відновлено провадження в справі, допитано свідків.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив наступне. В повному обсязі підтримав заперечення, які надані до суду. Вказує, що приблизно з 2005 року ОСОБА_5 постійно проживала на дачі, приміщення якої придатне для проживання протягом року. Свідок неодноразово навідувався до своєї тітки, допомагав по господарству та будівництву сараю. Ним було зроблено колонку. Свідок зазначив, що покійна за час свого життя, в 2012 році, повідомила, що її сестрі, позивачу, залишить двокімнатну квартиру, а доньці свідка дачу, оскільки він постійно приїздить та допомагає по господарству на дачі. Як наслідок, було складено оспорюваний заповіт. У покійної не було вищої освіти, але читати та писати вміла, добре розуміла українську мову та спілкувалась на ній. ОСОБА_5 перед смертю лежала тиждень-два в лікарні, в неї був підвищений тиск. Інших хвороб у ОСОБА_5 не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка є донькою позивача, пояснила наступне. ОСОБА_5 є її рідною тіткою. Свідок з нею разом з дитинства, вони разом проводили багато часу та за життя тітки постійно спілкувалися. Позивач постійно їй допомагала. Після смерті ОСОБА_8, чоловіка ОСОБА_5, стан її здоров`я погіршився. Приблизно за останні п'ять років до смерті вона перестала бути самостійною людиною та потребувала сторонньої допомоги. Багато чого забувала, путала певні обставини, не в повній мірі орієнтуватись в просторі, не могла приймати самостійних рішень. З нею постійно знаходився позивач або свідок. У покійної була підозра на рак, свідок разом з нею відвідувала лікарів. Влітку ОСОБА_5 жила на дачі, взимку (з кінця листопада до середини квітня) у позивача. За життя ОСОБА_5 нічого не повідомляла про заповіт. Цей заповіт був великою несподіванкою. ОСОБА_5 читала по складам лише Біблію, разом з тим не розуміла що читає та не могла повторити. Коли дивилась телевізор, то не могла пояснити про що йде передача. Як вказує свідок ОСОБА_5 навчалась у школі, закінчивши другий клас в Білорусії. ЇЇ виключили, оскільки остання не засвоювала матеріал, не вміла читати та писати. Покійна спілкувалась на російській мові, проте були слова з білоруським походженням. Українську мову ОСОБА_5 не розуміла та на ній не спілкувалась. Покійна не дивилась українські серіали, передачі, оскільки не розуміла української мови. Свідок читала ОСОБА_5 Біблію на українській мові, яку перекладала на російську. Самостійно переміщуватись по місцю покійній було проблематично. Відомо, що відповідач з батьком приїздили до покійної. Останні два роки покійна не тримала господарство, до цього часу були кури та кози.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка працює лікарем (терапевтом) сімейної практики в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Деснянського району м. Києва пояснила наступне. Хвора перебувала під її наглядом з 2004 року. В неї був підвищений тиск. В 2010 році була язва. Приводила пацієнтку її сестра, оскільки ОСОБА_5 була неадекватною. На питання ОСОБА_5 відповідала не з першого разу, їй важко було сконцентруватись. Спілкувалась з покійною на російській мові. З 2010-2011 років з ОСОБА_5 було важко спілкуватись, вона не могла відповідати на питання, в тому числі що її турбує, не пам'ятала які ліки приймала. На запитання до позивача, чому пацієнтці не викликаєте лікаря надом, вона пояснила, в зв'язку з тим що її сестра живе в неї. Постійно до лікаря пацієнтку приводила сестра.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка працює лікарем-неврапатологом Філії № 1 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва пояснила наступне. З 2004 року покійна перебувала на обліку в поліклініці. З 2010 -2011 років у ОСОБА_5 погіршився стан здоров'я. До лікаря її приводила сестра, позивач. ОСОБА_5 розмовляла на суржике, інтелект був знижений. При огляді пацієнт не виражала інтересу до лікаря, навколишньої обстановки, не орієнтувалась в повній мірі, на питання або не відповідала, або відповідала з затримкою. Команди лікаря при огляді або не виконувала, або виконувала неточно.

Свідок ОСОБА_12, яка працює масажистом в санаторії КПА «Сонячні Карпати» пояснила наступне. З ОСОБА_5 познайомилась в березні 2013 року коли вона приїхала на відпочинок до санаторію з двома сестрами з ОСОБА_2 та ОСОБА_12. Вони втрьох ходили на масаж до свідка. З покійною було важко спілкуватись, вона самостійно не могла одягнутись та роздягнутись. Пояснити що болить вона не могла, без супроводу на процедури не ходила. Під час процедури могла зірватись, вела себе збуджено. З листопада 2013 року ОСОБА_5 привозили до свідка, яка перебувала в Києві, на масаж. Стан її здоров'я погіршився, перестала спілкуватись. Було суттєве погіршення пам'яті. ОСОБА_5 забувалась, була заторможеною, перепитувала, не надавала відповіді на запитання, конкретно не могла пояснити нічого. Дивилась тупим поглядом. Складалось враження що вона не чує та не розуміє. На вид покійна на виглядала здоровою людиною. Походка в неї була з порушеннями, могло занести на один бік і одна рука була менш рухома.

Свідок ОСОБА_13 пояснила наступне. В 1974 ОСОБА_5 переїхала до Києва і вони познайомились в церкві. Були подругами, часто спілкувались, покійна не вміла читати і писати, закінчила тільки 1 клас в якому навчалась два роки. З 2012 року здоров'я її подруги різко погіршилось. Вона не могла собі купити ліки, потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_5 не сприймала фільми, не орієнтувалась в просторі, ніколи не згадувала про ОСОБА_14. ЇЇ сестра водила всюди заруку, кормила та поїла. В неї була храмота, до церкви її привозили. Суті питань не розуміла, могла запитати «хто це ти?». Деякий час ОСОБА_10 тримала господарство в тому силі і кіз. Їй допомогав чоловік, а коли він помер, то її сестра, позивач. Про оспорюваний заповіт мені нічого не відомо. ОСОБА_10 на суржику (український,білоруський,руський).

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив наступне. ОСОБА_5 звали ОСОБА_10. Знайомий з нею років десять, сусід по дачі. Пояснив, що ОСОБА_10 кожен рік до смерті брала в кооперативі земельну ділянку, яку обробляла, тримала домашнє господарство, в тому числі і кіз приблизно до 2013 року. Кожен рік до ОСОБА_10 приїздив Едуард та його жінка, Віка, які постійно допомагали їй по господарству. Зоя спілкувалась на українській мові, самостійно їздила до Києва, охайно виглядала, себе само обслуговувала. Зоя проживала на дачі. Як пояснив свідок про оспорюваний заповіт йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила наступне. З 1989 року знайома з ОСОБА_5 В них спільний садовий кооператив. Зоя розмовляла на українській мові, була адекватною людиною весь час. В 2013 році ОСОБА_10 та свідок разом їхали за зерном для птиці. Зоя повідомила що склала заповіт на племінника, тому що двохкімнатну квартиру віддала своїй племінниці. Зоя зимувала на дачі. По воду ходила в Агропром взимку, влітку брала воду у свідка. ОСОБА_14 приїжджав та допомагав по господарству, будував сарай, скважину робив. Не відомо чи вміла писати та читати ОСОБА_10. Тримала господарство, в тому числі і кіз. Допомагав ОСОБА_14. Погіршення стану здоров'я у ОСОБА_10 не було, вона завжди була при своєму розумі, фізично боліла спина, погіршення пам`яті не було.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила наступне. Приблизно 10-15 років потому знайома з ОСОБА_10, її сусідка. Зоя там жила весь час, в тому числі і останній рік до дня смерті, як влітку так і взимку. Тримала господарство, кури та кози. Зоя казала свідку, що квартиру залишила племінниці, а дачу залишить ОСОБА_14, оскільки він постійно допомагав їй по господарству, будував сарай, скважину робив. Покійно самостійно їздила до Києва, мала здоровий вигляд.

Суд допитавши свідків, вважає за можливе направити матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Харитонюк Юлія Костянтинівна, Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи з метою проведення посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи, за ухвалою суду від 16.05.2016 в зв'язку з виконанням клопотання (листа від 06.09.2016 № 1631-01, за підписом Директора Центру СПЕ С.В. Опейда) (а.с. 163).

При проведенні експертизи прошу також врахувати письмові пояснення сторін по справі, викладені з врахуванням показів свідків.

Керуючись ст. ст. 143, 209, 210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Направити матеріали цивільної справи № 753/24316/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Харитонюк Юлія Костянтинівна, Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (ідентифікаційний код: 25287764, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 103-А); для виконання ухвали суду від 16.05.2016 (а.с. 160-161) відповідно до якої було призначено посмертну комплексну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Які індивідуально-психологічні особливості мала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1? Чи страждала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на хронічні захворювання, які могли впливати на усвідомлення нею значення своїх дій або керування ними? Чи могли, захворювання якими страждала ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, призвести до неможливості усвідомлення нею значення своїх дій або керування ними? Чи була здатна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 27 травня 2013 року, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей та наявних в неї захворювань, повною мірою, вільно та усвідомлено приймати рішення і реалізовувати їх своїми діями? Чи могла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 27 травня 2013 року під час складання спірного заповіту усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними?

Експертам надати у розпорядження оригінал медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_5

Провадження на час проведення експертизи зупинити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: Комаревцева Л.В.