АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3067/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3093/16Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Карпушина Г.Л.,Корнієнка В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 рокупо справі за позовом ОСОБА_2 до Лубенської міської ради Полтавської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку набувальної давності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Лубенського міськрайонного судуПолтавської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що домоволодіння № 19 по вул.. Сацького в м. Лубнах перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Домоволодіння належало вказаним особам на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 19.06.1952 року. Розмір часток співвласників складав 11/25 частини - за ОСОБА_5 та 14/25 - за ОСОБА_3Ф Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, не приватизована. 25 січня 1999 року помер ОСОБА_5, спадщину після його смерті ніхто не прийняв. 01 грудня 2003 року ОСОБА_6,спадкоємець ОСОБА_3, подарував належну йому частину вищевказаного домоволодіння позивачу, після чого вона добросовісно, усвідомлено, відкрито та безперервно, понад 12 років володіє та опікується чужими 11/25 частинами спірного домоволодіння. Правова невизначеність 11/25 частин домоволодіння заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися ними.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Лубенської міської ради Полтавської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку набувальної давності

З даним рішенням суду не погодилася позивачка та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила, рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити. Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповно зясовані обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення даного спору. В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що суд не звернув уваги на те, що після померлого ОСОБА_4 спадкоємців немає, його частину домоволодіння неможливо визнати відумерлою спадщиною, оскільки останні помер до вступу в дію Цивільного кодексу від 2004 року. Крім того, позивачка вказала, що відкрито та добросовісно володіла спірним домоволодінням та несла витрати на його утримання понад 10 років, не знаючи при цьому, що будинок повністю їй не належить на праві власності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 01 грудня 2003 року отримала в дар від ОСОБА_6 14/25 частини домоволодіння № 19 по вул.. Сацького в м. Лубни, до складу якого входять: житловий будинок А-1, сарай «Б», вбиральня «В», погріб «Г», огорожа №2, 3, газопровід №4, розташовані на земельній ділянці держфонду. /а.с.9, 10/

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,власником інших 11/25 частин вказаного домоволодіння є ОСОБА_4, який помер 25 січня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 8, 14/

З наданих позивачем довідок вбачається, що у неї відсутня заборгованість по оплаті послуг з водо-, газопостачання та електроенергію, що в свою чергу підтверджує відкритість користування позивачкою домоволодінням в цілому . /а.с.20-22/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що володіння позивачем спірною частиною домоволодіння не є добросовісним в розумінні ст.344 ЦК України, оскільки вона знала, що не є власником вказаного нерухомого майна, однак користувалася ним без будь-яких правових підстав, скориставшись відсутністю спадкоємців після померлого власника.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Ураховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

Колегія суддів приймає до уваги посилання позивачки, що договір дарування, згідно якого вона отримала у дар 14/25 частини домоволодіння № 19 по вул. Сацького в м. Лубни, було укладено коли вона не досягла повноліття, що перешкодило їй усвідомити, що вона успадкувала лише частину спірного майна.

При цьому, колегія суддів враховує факт відсутності заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за будинок, що свідчить про відкритість та безперервність володіння ОСОБА_2 чужим майном, а саме 11/ 25 частинами вказаного будинку , яка в даному випадку є безхазяйною нерухомою річчю, оскільки ОСОБА_4 спадкоємців не мав, а рішення про передачу цієї нерухомої речі у комунальну власність в установленому законом порядку не приймалось.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, частки співвласників не були виділені чи поділені в натурі. Житловий будинок має єдиний вхід та три кімнати, тому позивач з часу набуття права власності на частину домоволодіння користувалась ним в цілому на несла витрати по його утриманню, не усвідомлюючи, що їй належить лише частина будинку.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , починаючи з 2003 року, яким є 11/25 частин домоволодіння № 19 по вул. Сацького в м. Лубни , які належали ОСОБА_4, в звязку з чим набула право власності на вказане майно на підставі ст. 344 ЦК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Василівни- задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року - скасувати та постановити нове.

Позов ОСОБА_2 до Лубенської міської ради Полтавської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку набувальної давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 11/25 частин домоволодіння № 19 по вул. Сацького в м. Лубни Полтавської області.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: ________________ Т.В. Одринська

Судді:_________________ Г.Л. ОСОБА_8Корнієнко