У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Галась І.А.

при секретарі - Ленській Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

В С Т А Н О В И В:

10.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною скаргою. Свої вимоги обґрунтував тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2016 року державним виконавцем було направлено 04.08.2016 року, порушення вимог ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Також зазначає, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий лист виданий Деснянським районним судом м. Києва №2-3677 від 12.05.2015р., документ (рішення суду) набрав законної сили 28.01.2015р., а пред'явлений до виконання 25.07.2016р., тобто з порушенням встановленого законом строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. 28.07.2016р. в порушення норм чинного законодавства України державним виконавцем Годзь Є.І. Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з метою забезпечення виконання рішення. Дана постанова виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення. Заявник зазначає, що його було позбавлено права на добровільне виконання рішення суду та виконавче провадження, яке неправомірно відкрите державним виконавцем Годзь Є.І. Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, є незаконним. Вважає, що виконавчий лист виданий Деснянським районним судом м. Києва №2-3677 від 12.05.2015р. є таким, що не підлягає виконанню, а відтак постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2016р. та постанови про розшук майна боржника від 28.07.2016р. є неправомірними та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав в повному обсязі просив суд: визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №51772583 від 28.07.2016р.; зобов'язати Деснянський районний відділ державної виконавчої у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві закрити виконавче провадження №51772583 від 28.07.2016р.; зобов'язати Деснянський районний відділ державної виконавчої у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути виконавчий лист №2-3677 від 12.05.2015р. як такий, що пред'явлено з порушення строків та не підлягає виконанню; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2016р.; зобов'язати Деснянський районний відділ державної виконавчої у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на все майно ОСОБА_2, на яке було накладено арешт; визнати незаконною та скасувати постанову про розшук майна боржника від 28.07.2016р.; зобов'язати Деснянський районний відділ державної виконавчої у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкликати постанову про розшук майна від 28.07.2016р. з органів Національної поліції.

Державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, зазначив, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об'єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.05.2015 року Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-3677/2014 за рішенням суду від 29.08.2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало законної сили 28.01.2015 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 29.01.2016 року.

27.01.2016 року представником АТ «Родовід Банк» було подано заяву до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3677 виданого Деснянським районним судом м. Києва 12.05.2015року.

01.02.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Вахрушевою Р.М. було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, відповідно до якої встановлено, що в заяві представник стягувача просить відкрити виконавче провадження та стягнути кошти в розмірі 21747,87 доларів США та 26058,88 грн. Однак згідно виконавчого документа на боржника покладено судом борг в розмірі 21747 доларів США та 206058,88 грн. В зв'язку з викладеним на підставі ст.ст. 21, 23, п.8 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», постановлено відмовити у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3677 виданого 12.05.2015 року Деснянським районним судом м. Києва.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.09.2015 року було внесено виправлення в п. 4 резолютивної частини рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2015 року і вважати написаним: «Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24.09.2013 року становить 21 747 доларів США 87 центів та 206 058 гривень 88 копійок».

28.07.2016 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Годзь Є.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51772583 з виконання виконавчого листа №2-3677 виданого 12.05.2015 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» коштів в розмірі 21747 доларів США та 206058,88 грн.

Постановою головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Годзь Є.І. від 28.07.2016 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику: ОСОБА_1

28.07.2016 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Годзь Є.І. було винесено постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено в розшук майно боржника: автомобіль марки Nissan TIIDA, рік випуску - 2008, д.н.з. НОМЕР_1.

Заявник просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що державним виконавцем в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» наступного робочого дня з дня відкриття виконавчого провадження копію оскаржуваної постанови йому направлено не було, що позбавило його права на добровільне виконання рішення суду в строк, визначений у оскаржувані постанові. Крім того, виконавчий лист було подано з порушенням строків пред'явлення його до виконання.

Суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як визначено ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.5 ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як зазначає ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Як зазначає заявник в своїй скарзі, відповідно до поштового конверту, постанову про відкриття провадження від 28.07.2016 року було відправлено 04.08.2016 року.

Заявником було надано копію конверту з відбитком поштового штемпеля з датою направлення йому листа та постанови, однак якість наданої ксерокопії позбавляє суд можливості встановити дату передання листа до відповідного поштового відділення для направлення заявнику.

При таких обставинах, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було дотримано вимог вищевказаних положень ЗУ «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова була вчасно передана державним виконавцем для направлення заявнику, а тому підстав для визнання його дій неправомірними немає. Також, враховуючи, що виконавчий лист №2-3677 від 12.05.2015 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва було пред'явлено заявником до виконання 27.01.2016 року, тобто в межах встановленого законом строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, та постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 01.02.2016 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що посилання заявника на пропуск стянувачем строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи.

Що стосується вимог заявника про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, то суд також залишає ці вимоги без задоволення з вищевказаних підстав. При цьому суд також звертає увагу і на те, що несвоєчасне направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для її скасування з урахуванням положень ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, в разі недостатності часу для виконання рішення в добровільному порядку заявник мав можливість скористатись правами, передбаченими ст.35 ЗУ «Про виконавче провадження», однак цього не зробив.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Виходячи з наведеного суд вважає, що винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2016 року є правомірним, оскільки дії ВДВС при її винесенні проведені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, суд також відмовляє у задоволенні інших вимог заявника, оскільки вони є похідними від них.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу (заяву) ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя