АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2386/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/323/К/16 суддя Попов В.В.
Категорія - 27 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2,

представник позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Чурілов Дмитро Миколайович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним договором про відкриття кредитної лінії № 789-22-2008 від 13 серпня 2008 року, за яким відповідачу було надано кредитні ресурси у розмірі 5 500,00 гривень шляхом відкриття Карткового рахунку з використанням Карти VISA Electron НОМЕР_2 (надалі - Карта VISA Electron) зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірах та строках, визначених договором. Карта VISA Electron надана позичальнику на підставі Договору про відкриття карткового рахунку, надання та використання платіжної картки НОМЕР_3 від 13.08.2008 року.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань станом на 22 вересня 2014 року утворилася заборгованість по кредиту в сумі 54 494,50 грн., розмір якої позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рахунок погашення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 789-22-2008 від 13 серпня 2008 року суму заборгованості у розмірі 54 749,48 грн., із розрахунку: 14 745,02 грн. - заборгованість по кредиту, 39 749,48 грн. - пеня на прострочену заборгованість.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у сумі 544,95 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на повторний розгляд, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та неврахування того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів внесення ним платежу по заборгованості у вересні 2013 року (зокрема, первинних бухгалтерських документів), та про наявність між сторонами договірних правовідносин (зокрема, заяви-анкети на відкриття рахунку, перерахування коштів на рахунок, розписки про отримання карти).

Крім того, рішення суду містить посилання на заяву відповідача від 08.04.2015 року про розгляд справи за його відсутністю та застосування наслідків пропуску позовної давності, тоді як він цього дня ніяких заяв до суду він не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Чурілова Д.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що 13 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 789-22-2008, за яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, строковості, платності кредитні ресурси у розмірі 5 500,00 грн. шляхом відкриття на Картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням Карти VISA Electron НОМЕР_2, зі сплатою відсотків за користування кредитними ресурсами в розмірі відсоткових ставок передбачених пунктами 4.1 , 4.1.1., 4.1.2 (при безготівкових розрахунках з торгово-сервісними підприємствами на території України - 2,2% річних протягом 22 днів з дати здійснення операції та 22% річних починаючи з 23 дня після здійснення операції; при знятті готівкових коштів у розмірі 22% річних) даного Договору, а ОСОБА_2 зобов'язався повністю повернути отриманні в рахунок поновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13 червня 2010 року та заплатити відсотки за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором (а.с. 17-19).

Карта VISA Electron НОМЕР_2 надана ОСОБА_2 на підставі Договору №008-Р/003756 про відкриття карткового рахунку, надання та використання платіжної картки НОМЕР_3 від 13.08.2008 року (а.с. 20-23).

Згідно п. 6.1. Договору про відкриття кредитної лінії № 789-22-2008 від 13 серпня 2008 року, у випадку несвоєчасного повернення кредитних ресурсів та/або виплати відсотків по кредиту позичальник сплачує пеню в розмірі 01% від простроченої суми за кожен день прострочення.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, станом на 22 вересня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 54 749,48 грн., із яких: заборгованість по кредиту - 14 745,02 грн., пеня за порушення строків виконання зобов'язань у межах річного строку позовної давності передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України - 39 749,48 грн.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення відповідачем умов Договору про відкриття кредитної лінії № 789-22-2008 від 13 серпня 2008 року й правомірно стягнув на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом 22 вересня 2014 року в сумі 54 749,48 грн., включаючи загальну суму заборгованості за кредитом та пеню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 зазначив, що він взагалі не укладав кредитного договору з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», однак ці доводи не можуть бути перевірені колегією суддів, адже згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а, як вбачається з матеріалів справи, як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_2 не заперечував факту наявності у нього договірних правовідносин з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач не надав суду оригіналів Договору про відкриття кредитної лінії № 789-22-2008 від 13 серпня 2008 року, Заяви-анкети на відкриття карткового рахунку та надання картки, Договору №008-Р/003756 про відкриття карткового рахунку, надання та використання платіжної картки від 13 серпня 2008 року, Розписки про отримання ОСОБА_2 платіжної картки на підставі цього Договору, а також первинних бухгалтерських документів про внесення ним коштів на погашення заборгованості, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав копії зазначених документів та їх достовірність відповідачем ОСОБА_2 не оспорювалася ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Письмові заперечення відповідача ОСОБА_2 проти заявлених позовних вимог не містять посилань на відсутність між сторонами договірних правовідносин та фактично зводяться до того, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пропустив позовну давність для звернення до суду з цим позовом (а.с. 34, 35-36).

При цьому, ОСОБА_2 визнає, що він у період з 07.07.2008 року по 13.09.1013 року працював у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 35-зворот).

Згідно виписки з розрахункового рахунку НОМЕР_4, на який ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перераховувало заробітну плату ОСОБА_2, з останнього регулярно здійснювався переказ грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_2 інн. НОМЕР_1 (а.с. 86-88). Зважаючи на те, що до пред'явлення даного позову у суд ОСОБА_2 не заперечував проти списання цих коштів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність між сторонами договірних правовідносин.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він не вносив у вересні 2013 року платежу на погашення заборгованості за кредитом та позивачем пропущено позовну давність для звернення із цим позовом до суду, спростовуються наданою позивачем випискою по рахункам ОСОБА_2, згідно якої останнє зарахування коштів на погашення кредитної заборгованості відбулося саме у вересні 2013 року (а.с. 89-92).

Таким чином, останній платіж за кредитним договором було здійснено 16 вересня 2013 року, а перебіг трирічної позовної давності починається заново з 17 вересня 2013 року та спливає 17 вересня 2016 року.

Зважаючи на звернення позивача до суду з даним позовом у квітні 2015 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Наявні в судовому рішенні описки щодо дати звернення відповідача ОСОБА_2 до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та застосування позовної давності, на які посилається відповідач, не можуть бути підставою для скасування рішення районного суду, оскільки не призвели до неправильного вирішення справи та можуть бути усунуті судом за заявою відповідача у порядку, передбаченому ст. 219 ЦПК України.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі та незгоди з тією їх оцінкою, що надав їм суд першої інстанції. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313 - 315, 318 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: