Провадження № 2/127/7146/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

13 грудня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та пені за прострочення їх сплати,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та пені за прострочення їх сплати. Одночасно, при зверненні до суду, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 25 листопада 2016 року була повернута позивачу відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

01 грудня 2016 року, шляхом надсилання на електронну пошту суду, позивачем повторно було подано заяву про забезпечення позову, при цьому дана заява електронним цифровим підписом не підписана.

Оскільки нормами Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не врегульовано питання щодо залишення заяви про забезпечення позову без руху, то суд, за аналогією закону (ч. 8 ст. 8 ЦПК України), застосовує норми статей 118, 119 та 121 ЦПК України до даної заяви, оскільки вони регулюють подібні за змістом відносини.

Ухвалою судді від 01 грудня 2016 року дана заява була залишена без руху у звязку з невідповідністю вимогам ЦПК України та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків з наступних підстав.

У поданій до суду заяві позивачем про забезпечення позову не викладено змісту її вимог, тобто того, що позивач просить суд.

Як вже зазначалось, що заяву про забезпечення позову позивачем подано, шляхом надсилання на електронну пошту суду, яка електронним цифровим підписом не підписана.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.

Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

При цьому, положеннями цієї ж статті передбачено, що використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Водночас, процесуальне законодавство встановлює вимоги до процесуальних документів. Так, відповідно до положень частини 1 статті 118, частини 3 статті 119 ЦПК України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, яка підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Вказані положення застосовуються судом за аналогією закону, до заяви про забезпечення позову, поданою позивачем. Таким чином, наведені вище норми є обов'язковими і не передбачають можливості підписання процесуальних документів електронним цифровим підписом.

Положення ЦПК України вимагають наявності власноручного підпису. В свою чергу інформація, що передається через електронну пошту виходячи з аналізу статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», не є письмовим зверненням, а є документом в якому інформація зафіксована у вигляді електронних даних, відповідно наведене не є тотожним.

Отже, позивачем не дотримано вимог ЦПК України щодо належного оформлення заяви про забезпечення позову та порядку подання її до суду.

Щодо звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, то в даному випадку судом не вбачається підстав у звільненні від його сплати, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які б свідчили про те, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Також суд звертає увагу на те, що потворна подана заява позивача про забезпечення позову, вимогу про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову не містить

Оскільки позивач не усунула наведені вище недоліки, зазначені в ухвалі судді від 01 грудня 2016 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та пені за прострочення їх сплати, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, позовна заява повертається позивачу, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та пені за прострочення їх сплати, вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_3