Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - І.О. Сидоренко,

при секретарі - Т.В. Рудь,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, укладений 23.07.2013 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 129. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2016 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з Свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 320845, 23.07.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 129.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн. згідно квитанції № 22 від 24.11.2016 року суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, в якому передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем до суду не надано відповідного розрахунку кількості та вартості наданих послуг згідно квитанції № 22 від 24.11.2016 року за годину роботи особи, яка видала цю квитанцію, зокрема скільки часу витрачено адвокатом ОСОБА_3 на консультацію та складання позовної заяви. З матеріалів цивільної справи вбачається, що адвокат ОСОБА_3 не брала участі у судових засіданнях по розгляду справи за позовом ОСОБА_1

Враховуючи викладене, вимоги Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, обґрунтування позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн. згідно з квитанцією № 22 від 24.11.2016 року немає.

Керуючись ст.ст. 10, 61, 80, 84, 88, 131, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 104, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 129, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4