Провадження №2/761/663/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

29.04.2015 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої він просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на свою користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25 000 грн. 00 коп. та пеню в розмірі 3 471 грн. 21 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 100 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Також, позивач просить судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.07.2014 року о 10 год. 42 хв. на трасі Миколаїв-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3444996.

В позові зазначається, що учасниками вказаної ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол), згідно якого винним у настанні вказаної ДТП було визнано ОСОБА_2 28.07.2014 року ним було повідомлено ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про ДТП та надано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Проте, у зв'язку з тим, що виплата страхового відшкодування не відбулась, позивач змушений був зробити розрахунок та відремонтувати транспортний засіб.

З метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, позивач звернувся до ПП «ОСОБА_5», за результатами оцінки якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до Рахунку № 53 від 19.02.2015 року становить 30 100 грн. 00 коп. На підставі вказаного Рахунку та Акту огляду від 28.07.2014 року було проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що складено Акт здачі-прийняття робіт № 53 за лютий 2015 року.

На підставі зазначеного, посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також враховуючи ліміт відповідальності при складанні учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол,) позивач просить стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 25 000 грн. 00 коп. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, розмір якої за період з 27.10.2014 року по 25.03.2015 року становить 3 471 грн. 21 коп.

У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивач, посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 5 100 грн. 00 коп.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у психічних переживаннях, які він переніс під час ДТП, порушеннях звичного режиму життя у зв'язку з відсутністю автомобіля протягом тривалого часу. Таким чином, позивач, окрім зазначеного, просив стягнути також на його користь з ОСОБА_2 моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 000 грн.

Судом за клопотанням сторони позивача було залучено до участі в справі в якостиі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, який керував автомобілем позивача безпосередньо в момент ДТП.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладенгих в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» Гурнік А.І. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_2 свою вину в ДТП не визнавав, а тому підстав для виплати страхового відшкодування та відшкодовувати шкоду на користь позивача не було.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та пояснив суду, як все відбувалося під час ДТП та при складанні европротоколу. Наполягає на тому, що винним в ДТП є ОСОБА_2, який визнав свою вину підписавши европротокол та написавши власноручно розписку.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши зібрані в справі письмові докази докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.32.2 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання.

З матеріалів справи та пояснень учасників ДТП, судом встановлено, що 27.07.2014 року о 10 год. 42 хв. на трасі Миколаїв-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

У відповідності до положень п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасниками вказаної ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), а також ОСОБА_2, на підтвердження його вини було складено розписку від 27.07.2014 року (а.с. 11, 49).

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3444996, що підтверджується матеріалами справи в їх сукупності та не заперечувалось учасниками судового процесу.

Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4, максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України».

Відповідно до п. 1 розпорядження Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» вирішено затвердити максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: на період з 01 січня 2013 року - 25 000 гривень потерпілому.

У зв'язку з зазначеним, 28.07.2014 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова група» з повідомленням про вищевказану подію та з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 8-10).

Однак, як вбачається зі змісту листа від 24.10.2014 року за № 2273-ук, ПрАТ «Українська транспортна страхова група» за результатами розгляду матеріалів справи за подією, яка сталась 27.07.2014 року, відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що в повідомленні про Дорожньо-транспортну пригоду (Європотокол) від 27.07.2014 року жоден із водіїв, причетних до події, не визнав свою вину та не надав доказів про вищезазначену подію, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання (а.с. 66-67).

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, зі схеми пригоди, зазначеної в повідомленні про ДТП від 27.07.2014 року, локалізації транспортних засобів та характеру їх пошкоджень, а також пояснень учасників ДТП, вказаних в п. 14 повідомлення про ДТП, вбачається, що причиною ДТП стало порушення ОСОБА_2 п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

При цьому, відповідно до примітки до ст. 124 КУпАП, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористались правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, з урахуванням зазначених обставин та аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд критично оцінює доводи відповідачів про відсутність правових підстав для висновку про порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27.07.2014 року. Більш того, як вже зазначалось, згідно змісту розписки, складеної ОСОБА_2 27.07.2014 року, останній визнав свою вину у вищевказаній ДТП.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач вказує, що не зважаючи на те, що він вчасно звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування, а також надав представнику вказаного відповідача транспортний засіб для проведення оцінки заподіяної йому шкоди, виплата страхового відшкодування так і не відбулась, у зв'язку з чим, позивач був змушений самостійно замовляти проведення оцінки з метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого йому, як власнику транспортного засобу, а також відремонтувати свій транспортний засіб.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до Рахунку № 53 від 19.02.2015 року, який складений ПП «ОСОБА_5», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 30 100 грн. 00 коп.

При цьому, на підставі вказаного Рахунку та Акту огляду від 28.07.2014 року було проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що складено Акт здачі-прийняття робіт № 53 за лютий 2015 року (а.с. 15-18).

Крім того, оплата вказаного Рахунку № 53 від 15.02.2015 року також підтверджується квитанцією № 000216 від 26.02.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 сплатив 30100,00 грн. на користь ПП «ОСОБА_5» згідно акту № 53 за лютий 2015 року (а.с. 65).

За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, а вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, суд приходить до висновку що вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 25 000 грн. 00 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, враховуючи зазначену норму закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що стягненню з відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає також і пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика з 27.10.2014 року по 25.03.2015 року у сумі 3471,21 грн. згідно розрахунку позивача, перевіреному у судовому засіданні (а.с. 2).

При цьому, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Як вже зазначалось вище, розмір матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно Рахунку № 53 від 19.02.2015 року, Акту здачі-прийняття робіт № 53 за лютий 2015 року становить 31 100 грн. 00 коп., тобто перевищує розмір максимально визначеної страхової виплати згідно розпорядження Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України».

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 5 100 грн. 00 коп., як різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, є обґрунтованими, а тому також підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо позовних вимог стосовно стягнення з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті ДТП. Однак, враховуючи усі встановлені судом обставини по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. 00 коп. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 500 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача судові витрати у сумі 284 грн. 71 коп., а з ОСОБА_2 - у сумі 101 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, пропорційно сумам позовних вимог, які задоволено судом щодо кожного з відповідачів, а також з ОСОБА_2 підлягає до стягнення 193 грн. 60 коп. недоплаченого судового збору на користь держави.

Отже всього з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 28755,92 грн. (28471,21 + 284,71), а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5201 грн. (5100 +101), та на відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 22, 32, 33, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 1166, 1187, 1194 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 28755 (двадцять вісім тисяч сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5201 (п'ять тисяч двісті одну) гривню 00 копійок, та на відшкодування моральної шкоди 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок.

В решті позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 193 (сто дев'яносто три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: