Справа №601/1670/16
Провадження № 2/601/758/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Білосевич Г.С.

при секретарі:Васільєвій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач посилається на те, що у 1996 році, маючи у власності квартиру по вул. Туницька, 3/8 у м. Кременець, обміняв дану квартиру на квартиру по вул. Замкова, 22/5 у м. Кременець, яка належала на праві власності ОСОБА_3 Через важке матеріальне становище позивач не оформив права власності на дану квартиру на своє імя. 08 квітня 2000 року ОСОБА_3 померла, тому оформити у встановленому законом порядку перехід права власності на дану квартиру у позивача не має можливості. З 1996 року він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі більше 10 років позивач відкрито, безперервно володіє вищезазначеною квартирою, доглядає та утримує її. За весь час володіння даною квартирою до позивача ніхто жодних претензій не предявляв, позовів про її повернення не заявляв. Відповідач по справі, яка є дочкою померлої ОСОБА_3, спадщини після смерті матері не прийняла та не претендує на дану кватиру. Тому позивач просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилась, однак надіслала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності та позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно довідок № 488 від 31.05.2016 року та № 566 від 01.07.2016 року, виданих Кременецьким районним комунальним бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 (померла).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 078955 ОСОБА_3 померла 08 квітня 2000 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 30.05.2016 року, за параметрами запиту на імя ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Згідно акту обстеження на факт проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2016 року, ОСОБА_1 з 1996 року і по даний час постійно проживає у вищезазначеній квартирі, добросовісно, відкрито та безпосередньо володіє даною квартирою.

Оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 здійснює ОСОБА_1, що стверджується копіями квитанцій .

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» (надалі - Постанова), при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Також, п. 9 вказаної Постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст.344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Право власності (ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Позивач достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито володіє нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення в повному обсязі і є правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_3, яка померла 08 квітня 2000 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 344, 391 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», ст.ст. 6, 8, 10, 15, 30, 212, 214, 221 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_3, померлою 08 квітня 2000 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: