Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2379/16 Головуючий у суді І-ї інст Мохонько К. М.
Доповідач Суржик М. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі : головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

за участю секретаря Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новогородківського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4.

Зазначив, що 1 березня 2014 року відповідач, увівши його в оману стосовно власника будинку, отримала від позивача кошти в сумі 12000 грн. за будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1, про що складена розписка.

15 грудня 2014 року між ОСОБА_5 (покупцем) та ОСОБА_4, який є власником будинку на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 виданого 23.05.2006 року Верблюзькою сільською радою на підставі рішення Новгородківського райвиконкому № 97 від 08.04.1988 року, від імені якого по довіреності діяв ОСОБА_3, укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який нотаріально посвідчений.

Тому просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в загальній сумі 26060.71 грн., з яких 12000 грн. основний борг, 2813.06 грн. пені, 844.76 грн. 3 % річних, 10402.89 грн. інфляційні втрати.

Рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 12000 грн. основного боргу, 844.76 грн. 3 % річних, 271.67 грн. судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просила рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що 15 грудня 2014 року між ОСОБА_5 (покупцем) та ОСОБА_4, який є власником будинку на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 виданого 23.05.2006 року Верблюзькою сільською радою на підставі рішення Новгородківського райвиконкому № 97 від 08.04.1988 року, від імені якого по довіреності діяв ОСОБА_3, укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який нотаріально посвідчений.

За умовами договору продавець передав у власність (продав) покупцю, а покупець прийняв у власність (купив) житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, під номером АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 1212, 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідач стверджує, що вона придбала будинок у ОСОБА_4 за 5000грн..

ОСОБА_4, в свою чергу, не підтвердив і не спростував цих обставин.

Поряд з цим, суд правильно зазначив, що посилання відповідача на свідків, що підтверджують придбання ОСОБА_2 спірного будинку в ОСОБА_4 не може бути належним доказом, так як за змістом ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини щодо нерухомого майна не можуть вчинятись в усній формі.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на складену відповідачкою розписку, де зазначено, що гроші відповідачка отримала саме за будинок.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, не може бути застосовано положення ст.536 ЦК України, а тому в позові в частині 3% річних відсотків за користування коштами належить відмовити.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2016 року в частині стягнення 3% річних відсотків за користування коштами скасувати та в позові ОСОБА_3 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: