Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.02.2016 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Шепетко І. О., при секретарі судового засідання Терпай С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 24.04.1999 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради. Від цього шлюбу у них народилися діти: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом більше двох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, сімейні стосунки ставали більше холодними, не дружніми, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сімейне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Можливості підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між подружжям на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги відсутні. Спільного господарства та побуту вони не ведуть більше року, спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Сумісне проживання між ними припинено, тому на переконання ОСОБА_1 подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, шлюб існує тільки формально, тому просить суд не надавати строк для примирення. Так як з моменту припинення подружніх стосунків, дружина перестала проявляти належне піклування про їхнього сина ОСОБА_5 , не завжди бере участь у його вихованні, надаючи перевагу доньці, просить суд залишити сина на утриманні та проживанні разом з ним, так як він має регулярний та стабільний заробіток, що дає йому можливість повноцінно виховувати та утримувати дитину.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, але як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2016 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги з обґрунтувань, наведених у позовній заяві підтримує повністю, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, але як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2016 року подала заяву про визнання нею позову та розгляд справи за її відсутності, з правами і обов`язками відповідача, а також наслідками визнання позову вона ознайомлена.
Відповідно до положень ст. 158 ЦПК України, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та з урахуванням вимог ст. ст. 34, 174 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, 24.04.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24.04.1999 року зроблено запис за № 146, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_1 , виданим 24.04.1999 року.
Від цього шлюбу у них народилися діти: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , виданим 20.04.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 349, батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 ; та син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , виданим 14.06.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі народжень зроблено відповідний актовий запис за № 660, батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Таким чином, судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З довідки Комунального підприємства «Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4» від 22.01.2016 року № 617, вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинилися більше року тому.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. (ст. 141 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Відповідно до положень ст. ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Як встановлено судом з матеріалів справи, а саме згідно з Довідкою № 27 від 02.02.2016 року, виданої з місця роботи, про те, що ОСОБА_1 дійсно працює у Військовій Частині НОМЕР_4 на посаді інспектора 2 категорії-кінолог, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , його заробітна плата за період з серпня 2015 року по січень 2016 року складає 34147,58 грн. (тридцять чотири тисячі сто сорок сім гривень п`ятдесят вісім копійок), середній заробіток становить 5691,26 грн. (п`ять тисяч шістсот дев`яносто одна гривня двадцять шість копійок). Таким чином, суд приходить до переконання, що наявність регулярного та стабільного заробітку дає йому можливість повноцінно виховувати та утримувати дитину.
Враховуючи, що спору про подальше місце проживання дітей між сторонами не виникає, малолітнього сина ОСОБА_5 слід залишити проживати з батьком ОСОБА_1 , а неповнолітню доньку ОСОБА_4 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклуванні батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги рівність прав обох батьків, суд керується принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, якою визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Позовних вимог щодо порядку виховання і утримання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено.
Враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.
Керуючись ст. ст. 11, 34, 57, 60, 158, 174, 212-215, 294, 296 ЦПК України, ст.ст. 55, 104, 105, 109, 110, 112, 121, 141, 150, 151, 155 СК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження 24.04.1999 року зроблено запис за № 146, - розірвати.
Неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 , видане 20.04.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 349) залишити проживати з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт Серія НОМЕР_6 , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 09.10.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ).
Малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 , видане 14.06.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі народжень зроблено відповідний актовий запис за № 660) - залишити проживати з позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт Серія НОМЕР_8 , виданий Курахівським МВ Мар`їнського РВ УМВС України в Донецькій області 21.06.1995 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду І.О. Шепетко