АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2558/16-ц 22-ц/774/1781/К/16
Справа № 214/2558/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/774/1781/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 27 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

при секретарі: Гладиш К.І.

за участі: представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.07.2012 року між ним та відповідачем був укладений зазначений кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, відповідач своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованості.

На підставі вище наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 22594 грн. 08 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11.07.2012 року, яка утворилась станом на 29.02.2016 року.

Разом з тим, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 1378 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст.ст.629,525,612 ЦК України позивач має право на отримання від відповідача отриманих ним кредитних коштів разом із пенею, відсотками та штрафами в межах строку позовної давності. Також представник позивача зауважує на тому, що Банком не пропущено строк на звернення з позовом до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.07.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір без номеру (далі Кредитний договір), згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти.(а.с.4)

Кредитний договір складається із Заяви-Позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифів банку. (а.с.4-30).

Проте, в порушення умов вказаного договору відповідач взяті на себе зобовязання не виконувала, у звязку з чим у неї утворилась заборгованість. Станом на 29.02.2016 року ОСОБА_3 має заборгованість в сумі 22594 грн. 08 коп., яка складається з наступного: 2318 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом, 15624 грн. 62 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3098 грн. 83 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1052 грн. 10 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилались на те, що у звязку з неналежним виконанням умов укладеного між сторонами кредитного договору від 11.07.2012 року, у ОСОБА_3 утворилась заборгованість у сумі 22594 грн. 08 коп., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Заяви-Позичальника від 11 липня 2012 року, що була підписана ОСОБА_3, відповідач отримала кредит у розмірі 2300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Заповнюючи 11.07.2012 року Заяву-Позичальника у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписуючи її, позичальник ОСОБА_3 погодилася з тим, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами надання кредиту фізичним особам (далі Умови) та Тарифами банку складатимуть кредитний договір між нею та банком. (а.с.4 зворот).

У довідці про умови обслуговування кредитування визначено, що строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа місяця, слідуючого за звітовим.

Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, процентів, штрафів, тощо становить 50 років (а.с.20).

Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. (а.с.44)

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Отже, початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Однак, на вказані положення закону суд першої інстанції уваги не звернув та зазначених обставин справи не врахував, дійшовши помилкового висновку про пропуск позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності на звернення до суду за захистом своїх прав.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно пункту 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що строк позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, процентів, штрафів, тощо становить 50 років.

Оскільки сторони досягли згоди та уклали договір, в якому передбачили, що позовна давність, установлена законом, збільшена за домовленістю сторін до пятдесяти років відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, це відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України та свідчить про дотримання банком строків позовної давності.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа №6-144цс14) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Посилання в рішенні суду та той факт, що автоматичне списання позивачем коштів не може свідчити про переривання строку позовної давності є безпідставним, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» у межах укладеного договору уповноважений на договірне списання коштів з рахунків ОСОБА_3 для погашення простроченої заборгованості.

Крім того, апеляційним судом перевірено строк дії картки, та встановлено, що картка 972973, яка була видана ОСОБА_3 при укладені кредитного договору №б/н від 11.07.2012 року, діяла до 06.2016 року.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що сторонами було дотримано письмової форми договору щодо збільшення позовної давності і встановлення його тривалістю в пятдесят років, що відповідає положенням ч.1 ст. 259 ЦК України, у звязку з чим колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявність доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Перевіривши обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2012 року (а.с.3), колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 має заборгованість за кредитом перед позивачем, в розмірі 2318 грн. 53 коп. і так як вимоги про стягнення вказаної заборгованості предявлені позивачем в межах строку позовної давності, вони підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з наявністю підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 процентів в розмірі, визначеному позивач, оскільки ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем ОСОБА_3 в суді першої інстанції було подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.44), тому, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 15565 грн. 33 коп. за період з 27.02.2013 року по 26.02.2016 року.

Крім того слід зазначити, що цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з наявністю підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі, що був заявлений ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові, з огляду на наступне.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня, це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст.258 ЦК України).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється за кожним днем (місяцем), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14), та вона в силу положень ст.ст.214, 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

В межах річного строку, що передував зверненню ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду, пеня складає 1255 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 мають бути задоволені частково із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості від 11.07.2012 року, яка станом на 29 лютого 2016 року становить 20595 грн. 80 коп. та складається з наступного: 2318 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом, 15565 грн. 33 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1255 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 956 грн. 94 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 11.07.2012 року, яка станом на 29 лютого 2016 року становить 20595 (двадцять тисяч пятсот девяносто пять) грн. 80 коп. та складається з наступного: 2318 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом, 15565 грн. 33 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1255 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 956 грн. 94 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. та судовй збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1515 (одна тисяча пятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп., а всього стягнути судового збору 2893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: