Провадження № 2/161/4465/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 грудня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право власності, яке видане на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 29 березня 2002 року № 117. Згідно, розділу III будинкової книги А № 17265 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 квартира № 23 по вулиці Задворецька у місті Луцьку Волинської області за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Проте, відповідач по справі, є її колишнім чоловіком, який на даний час зареєстрований за спірною адресою, хоча фактично, з березня 2014 року та по даний час, у зазначеній квартирі не проживає, не з'являється та не оплачує комунальні послуги. З її колишнім чоловіком шлюб розірваний з 19 червня 2012 року, та жодних стосунків з ним не підтримує. Згідно листів та висновку Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області під час проведення перевірки та опитування громадян із пояснень мешканців, які проживають по сусідству стало відомо, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: м. Луцьк, вул. Задворецька, 15/23 не проживає з березня 2014 року по даний час. За інформацією Луцького ВП ГУНП у Волинській області відповідач знаходиться за межами України. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою у збільшеному розмірі комунальних послуг; реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй в оформленні субсидії, чим об'єктивно порушуються її права.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 23 в будинку 15 по вулиці Задворецька у місті Луцьку Волинської області та зобовязати знятись його з реєстраційного обліку в її квартирі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з наведених в позовній заяві мотивів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З свідоцтва про право власності на квартиру, виданого на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 29.03.2002р за №117 вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.10)

З будинкової книги на вищевказану квартиру слідує, що у ній, крім позивача ОСОБА_1, зареєстрована ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.11)

Вимоги позову позивач обґрунтовує ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

На підтвердження своїх вимог про те, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі більше року без поважних причин, ОСОБА_1, посилалася на висновки Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області по зверненню ОСОБА_1 від 03.09.2015р. №3/16491, від 21.09.2016р. №3/15202, 12.12.2015р. №3/НОМЕР_1, в яких зазначено, що в результаті перевірки та опитування сусідів, встановлено, що відповідач в період часу з березня 2014 року по даний час, не проживає за місцем реєстрації (а.с.13-16).

Проте, судом встановлено, що позивач та відповідач у справі перебували у зареєстрованому шлюбі до 2012 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.12)

Крім того, як встановлено судом, і цього не заперечувала в судовому засіданні позивач, спірна квартира придбана за спільні кошти сторін, за період перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тобто сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_2.

З копії будинкової книги (а.с. 11) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровано, в тому числі місце проживання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач та відповідач зареєстровані в квартирі одночасно з 17.06.2006 року.

Як слідує із змісту ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Від свого майнового права відповідач не відмовлявся.

Жодних доказів про укладення між сторонами угоди щодо уступки права власності та відсутність, у звязку з цим, у відповідача претензій на право спільної власності на квартиру позивачем суду не надано.

З урахуванням вищевказаних норм закону, відсутності відповідних угод між сторонами, чи рішень суду щодо майна подружжя, квартира вважається спільним майном подружжя. Тобто, відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_2.

Реєстрація відповідача у спірній квартирі випливає з права власності відповідача на цю квартиру.

Згідно ст.316 ЦК України , правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, обмежить його у здійсненні права власності, вимоги ст. 405 ЦК України не можуть застосовуватися по відношенню до співвласника житла, в звязку з чим в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 213-215, 224ЦПК України, ст.ст. 316-319, 321 ЦК України,ст.150ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта