У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 про забезпечення позову, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за її позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Вважає, що відповідач має перед собою мету за будь-яких обставин реалізувати предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 без її на це згоди, а тому є реальна загроза неправомірного та незаконного продажу іпотечного майна, вчинення відносно нього будь-яких інших правочинів, що свідчитиме про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду, яке може бути ухвалене у даній справі на її користь.

Зазначає, що при таких обставинах, на час розгляду справи в суді є необхідним вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки є велика ймовірність відчуження цього майна на користь третіх осіб, а дії відповідача свідчать про реальну мету здійснити продаж предмету іпотеки. У зв'язку з чим звертається з даною заявою до суду.

Дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного суду м. Києва дійсно перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, третя особа: ОСОБА_2.

Як вбачається із матеріалів зазначеної справи, предметом позову позивачки є: визнання недійсним кредитного договору № 2632/0708/45-020 від 14.07.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк»; визнання недійним іпотечного договору № 2632/0708/45-020-Z-1, 7609 від 14.07.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» предметом якого є забезпечення виконання основного зобов'язання (кредитного договору № 2632/0708/45-020 від 14.07.2008 року) шляхом передачі Іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю належне йому майно, а саме квартири АДРЕСА_1.

Як вже зазначалося вище, заявниця звертаючись із заявою про забезпечення позову обґрунтовує її тим, що відповідач має перед собою мету за будь-яких обставин реалізувати предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 без її на це згоди, а тому є реальна загроза неправомірного та незаконного продажу іпотечного майна, вчинення відносно нього будь-яких інших правочинів, що свідчитиме про неможливість або ж утруднення виконання рішення суду, яке може бути ухвалене у даній справі на її користь.

Судом встановлено, що зазначені обставини носять об'єктивні підстави вважати їх наявність, однак повинні бути встановлені під час судового розгляду. В той же час вони є підставою для розгляду заяви позивачки про забезпечення позову.

Так стаття 151 ЦПК України, визначає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд оцінивши в сукупності надані заявником докази в підтвердження своїх вимог, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходить до висновку про доведеність останньою підстав вважати, що між сторонами, а саме ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» дійсно існує спір про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним.

В той же час суд приходить до висновку, що обранні заявницею види забезпечення позову, не відповідають заявленим позовним вимогам, так як не мають ніякого відношення до правовідносин, які склалися між сторонами і їх застосування чи не застосування не впливає на виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, оскільки в даному випадку вирішується лише питання про недійсність правочинів, а не визнання права власності на квартиру на яку заявниця просить накласти арешт та заборонити відповідачу здійснювати її реалізацію (відсутня загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в даній категорії справи з таким предметом спору).

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко