УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до дочірнього підприємства «Богданівське» товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» про визнання договорів оренди землі припиненими,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, поданою адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною, на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із самостійними позовами, які були об'єднанні в одне провадження, та просили визнати договори оренди земельних ділянок, укладені між кожним із них та відповідачем, припиненими у зв'язку із закінченням строку їх дії.

На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що у вересні 2006 року кожним із них окремо укладено з дочірнім підприємством «Богданівське» відкритого акціонерного товариства «Яготинський маслозавод», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Інвест Україна» (далі - ДП «Богданівське»), договори оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які були належним чином зареєстровані. Влітку 2006 року на зборах за участю керівництва підприємства та власників земельних ділянок було узгоджено, що строк дії договорів становить три роки - до 31 серпня 2009 року.

Позивачі вказали, що оскільки відповідач в односторонньому порядку зазначив у п. 8 договорів оренди про автоматичну пролонгацію договорів, тому з метою усунення конфліктної ситуації між ними було узгоджено змінити п. 8 договору, визначивши строк дії договорів до 31 грудня 2013 року, до закінчення строку дії яких орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів письмово повідомити орендодавців про намір продовжити дію договору.

Посилаючись на те, що у грудні 2008 року було підписано договори про внесення вищевикладених змін до договорів оренди землі, проте орендарем до 31 грудня 2013 року їх не було повідомлено про намір продовжити дію договорів, а ДП «Богданівське» не визнає припинення договорів оренди у зв'язку із закінченням строку їх дії та має намір і надалі використовувати землю, просили позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року апеляційну скаргу Коваль Л.М. в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилено, рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - Коваль Л.М., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд при новому розгляді справи, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), відповідно до п. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки і мотиви Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в ухвалі від 07 жовтня 2015 року, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, та виходив з того, що як в Управлінні Держземагентства в Яготинському районі Київської області, так і у сторін по справі відсутні укладені у 2008 році договори про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, при цьому врахував, що п. 8 договорів оренди земельних ділянок, який передбачав припинення дії договору за наявності відповідної заяви орендодавця за 180 днів до 31 серпня 2009 року, є діючим і не визнавався недійсним, а також здійснення відповідачем на протязі 2013 року виплат по орендній платі на користь позивачів, дійшовши обґрунтованого висновку про недоведеність позову і відсутність підстав для його задоволення.

Крім того апеляційним судом також вмотивовано свої доводи тим, що рішенням апеляційного суду Київської області від 28 травня 2014 року задоволено позовні вимоги ДП «Богданівське» та визнано недійсними договори, укладені у 2013 році, зокрема, між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ФГ «Юнако» та скасовано їх державну реєстрацію; а також цим рішенням установлено, що сторони договорів оренди земельних ділянок, укладених між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ДП «Богданівське», на час їх укладення передбачали автоматичну пролонгацію договорів до 31 серпня 2021 року за умови відсутності відповідної заяви орендодавця, і цей пункт договору не оспорювався та не був визнаний судом недійсним, тому одностороння відмова від виконання умов договору зі сторони орендодавців є незаконною, оскільки порушує вимоги ст. ст. 11, 204, 525, 526 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, подану адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною, відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

В.А. Нагорняк