АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/141/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2906/16Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Акопян В.І., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1975-СГ від 31 липня 2014 року про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного 01 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та Гадяцькою РДА; визнати недійсним договір оренди землі від 04 серпня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області і ОСОБА_3 та зареєстрований 05 вересня 2014 року за №26463561 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що при укладенні оспорюваного правочину порушена процедура продовження дії оренди землі, передбачена ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Окрім того, укладений договір оренди позбавив позивача права на отримання земельної ділянки у власність.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року позов задоволений частково: визнаний протиправним і скасований наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1975-СГ від 31 липня 2014 року про поновлення договору оренди земельної ділянки розміром 99,7889 га (рілля) землі запасу, укладеного 01 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та Гадяцькою РДА у частині поновлення договору оренди землі орієнтовною площею 2 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, стосовно якої ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1581-СГ від 10 липня 2014 року;

визнаний недійсним договір оренди землі від 04 серпня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області і ОСОБА_3 та зареєстрований 05 вересня 2014 року за №26463561 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у частині передачі в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 2 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, стосовно якої ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №1581-СГ від 10 липня 2014 року.

Додатковим рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року вирішено питання про судові витрати стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 по 275 грн. 60 коп. з кожного витрат зі сплати судового збору.

ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновок суду про доведеність факту порушення права позивача суперечить як встановленим обставинам, так і змісту норм права, на які послався суду в обґрунтування свого рішення, оскільки надання позивачу дозволу на розробку проекту із землеустрою не може бути підставою для виникнення права на користування чи отримання землі у власність.

Оспорюваний договір оренди землі укладений у відповідності до вимог ЗУ «Про оренду землі».

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2003 року між ОСОБА_3 і Гадяцькою РДА укладений договір оренди землі площею 103 га, розташованої на території Середняківської сільської ради, для сільськогосподарського використання строком на чотири роки одинадцять місяців.

24 липня 2009 року на підставі заяви ОСОБА_3 між нею і Гадяцькою РДА укладений договір оренди земельної ділянки площею 99,7889 га розташованої на території Середняківської сільської ради, для сільськогосподарського використання строком до 31 грудня 2013 року.

06 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про поновлення договору оренди землі площею 99,7889 га ріллі із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, строком на десять років. До заяви долучено: копія установчих документів, графічні матеріали із зазначенням місця розташування земельних ділянок, нормативно грошова оцінка земельної ділянки, довідка про відсутність заборгованості, копія попереднього договору.

Згідно листа №31-16-0.4-100/2-14 від 11 січня 2014 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області розглянуло клопотання ОСОБА_3 щодо поновлення договору оренди землі строком на десять років на території Середняківської сільської ради Гадяцького району за межами населеного пункту. ОСОБА_3 повідомлено, що до клопотання необхідно додати: проект договору оренди, основний договір оренди або його завірену копію, документацію із землеустрою на земельну ділянку, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, обмінний файл формату xml.

22 березня 2014 року ОСОБА_3 разом із заявою подала ГУ Держгеокадастру у Полтавській області документи, про які зазначено у листі №31-16-0.4-100/2-14 від 11 січня 2014 року.

21 травня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про передачу йому безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2 га (рілля), яка розташована на території Середняківської сільської ради Гадяцького району за межами населеного пункту. У заяві просив також надати дозвіл на проведення робіт із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.

Наказом №1581-СГ від 10 липня 2014 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га земель із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району.

Наказом №1975-СГ від 31 липня 2014 року ГУ Держгеокадастру у Полтавській області поновлено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 01 вересня 2009 року, укладений між ОСОБА_3 і Гадяцькою РДА, щодо земельної ділянки площею 99,7889 га ріллі із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, строком на десять років шляхом укладення договору оренди.

04 серпня 2014 року між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області і ОСОБА_3 укладений договір оренди земельної ділянки площею 99,7889 га ріллі із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Середняківської сільської ради Гадяцького району, строком на десять років.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції дав їм правильну юридичну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Частинами 6,7,9,10,11 ст.118 ЗК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначений порядок набуття громадянами України безоплатно у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства.

Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених норм закону дає підстави обґрунтовано стверджувати, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з обовязкових етапів набуття у власність земельної ділянки.

Отже, за змістом ст.15 ЦПК України та висновків Конституційного Суду України, наведених у рішенні №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року, після отримання такого дозволу від уповноваженого органу у громадянина виникає законне сподівання на отримання права на землю, тобто виникає охоронюваний законом інтерес, який підлягає захисту у судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У справі, що розглядається, належними і допустимими доказами встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, надавши ОСОБА_4 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (т.1 а.с.18), у подальшому без ухвалення рішення про відмову у затвердженні проекту, тощо, уклало оспорюваний договір оренди з ОСОБА_3 (т.1 а.с.95-100), фактично позбавивши ОСОБА_4 можливості отримати у визначеному законом порядку земельну ділянку у власність. При цьому, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, передаючи землю у користування ОСОБА_3, усвідомлювало, що раніше відносно частини цієї земельної ділянки ним же надано дозвіл на виготовлення документів, необхідних ОСОБА_4 для оформлення права власності на неї.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення законного інтересу ОСОБА_4 та наявності у нього права на судовий захист цього інтересу.

Згідно ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

У постановах Верховного Суду України №6-70цс15 від 10 червня 2015 року, №6-10цс15 від 25 лютого 2015 року, №6-3цс15 від 18 березня 2015 року, №6-55цс15 від 15 квітня 2015 року сформульовані наступні правові позиції щодо правильного застосування положень ст.33 ЗУ «Про оренду землі»:

Стаття 33 Закону України Про оренду землі фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій пятій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України Про оренду землі, можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, при поновленні договору оренди землі згідно із частинами першою пятою статті 33 Закону України Про оренду землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України Про оренду землі та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, а відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Належними і допустимими доказами у справі доведено, що укладення оспорюваного договору оренди відбулося з порушенням порядку, передбаченого ст.33 ЗУ «Про оренду землі», - орендарем не дотримані строки подання заяви про подовження договору оренди, не долучено проекту додаткової угоди, орендодавець порушив строки ухвалення рішення щодо продовження дії договору оренди, вимагав від орендаря не передбачені законом документи. У справі відсутні докази того, що ОСОБА_3 належним чином виконувала умови попереднього договору оренди і після закінчення строку його дії продовжувала користуватися земельною ділянкою. Всупереч вимогам закону між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області і ОСОБА_3 укладений новий договір оренди, а не додаткова угода до попереднього договору.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про недійсність оспорюваного договору оренди відповідають фактичним обставинам і ґрунтуються на законі.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303. п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: В.І.Акопян

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов