Справа № 428/8540/16-ц
Провадження №2/428/1779/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого Скочій Г.Д.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що фактично прийняла спадщину та визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що фактично прийняла спадщину та визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер її батько ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої відійшло домоволодіння АДРЕСА_1 та інші об'єкти нерухомого майна. За своє життя батько склав заповіт 12.12.1991 р., яким заповідав їй та її зведеній сестрі ОСОБА_2 усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося в рівних частках. Вона та її сестра ОСОБА_2 поховали батька і одразу фактично прийняли спадщину після його смерті. Вони вступили у володіння та управління його майном. З сестрою вони домовилися про свої частки у спадщині і самостійно розподілили спадщину. ОСОБА_2 прийняла спадщину, яка складалася із майна, що не підлягало державній реєстрації, а вона прийняла домоволодіння у АДРЕСА_1. В домоволодінні разом з нею залишилася проживати їх мати ОСОБА_4, яка мала право на обов'язкову долю у спадщині. Їхня мати померла у 1998 р. В свою чергу мати також залишила заповіт, яким заповідала усе своє майно їй та ОСОБА_5 у рівних частках. Після смерті матері і ОСОБА_2, і вона фактично прийняли спадщину і розподілили її між собою згідно із заповітом в добровільному порядку. З моменту відкриття спадщини вона фактично цю спадщину прийняла володіє і користується житловим будинком та земельною ділянкою, утримує це майно і розпоряджається ним на власний розсуд. З тої причини, що їхнє село неодноразово переходило під адміністративний вплив різних районів - Лисичанський район, потім Попаснянський район, потім стало м. Сєвєродонецьк, допущені розбіжності у найменуванні правовстановлюючих документів на домоволодіння. Через ці розбіжності вона не може звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини і вона змушена звернутися до суду. На момент смерті їхнього батька та відкриття спадщини був дійсним ЦК України від 1963 р. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу, яка була чинна на момент смерті батька, визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вона дійсно, одразу після смерті і поховання батька фактично вступила в управління і володіння його будинком АДРЕСА_1. Звернутися до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини вона не може з тієї причини, що є розбіжності у правовстановлюючих документах на це домоволодіння. Згідно з договором про надання у безстрокове використання земельної ділянки для будівництва житлового будинку ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка АДРЕСА_1. Націй ділянці він побудував житловий будинок. В подальшому х. Арентово увійшов до складу с. Боброве і змінилася адреса домоволодіння, спочатку це була АДРЕСА_1 В подальшому на цій вулиці стали будуватися інші люди і їхній будинок став значитися зав адресою АДРЕСА_1. На даний момент, згідно з технічним паспортом, будинок значиться по АДРЕСА_1 Встановити причини такої зміни адрес в документах на даний момент неможливо за давністю років. Але вона фактично отримала від батька в спадщину саме цей будинок, в якому проживає все свої життя. Просить визнати її, ОСОБА_1 такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 до складу якого входить житловий будинок літ. -А-11а; погріб - П; літня кухня - В; сарай - Г; літній душ -Д; сарай -З; навіс -К; сарай - М; навіс - Н; убиральня -Р; огорожа - №3-11,14-16; замощення - № І,ІІ; колонка питна - 12; колодязь оглядовий -№ 13.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились, від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, надала заяву про визнання позовних вимог. Вказує про те, що їх батько помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р., вона та її сестра ОСОБА_1 поховали батька і одразу фактично прийняли спадщину після його смерті, вступили у володіння і управління його майном. Вони з сестрою домовилися про свої частки у спадщині і самостійно розділили спадщину. Вона прийняла спадщину, яка складалася з майна, яке не підлягало державній реєстрації, а її сестра прийняла домоволодіння у АДРЕСА_1. З моменту відкриття спадщини ОСОБА_1 фактично цю спадщину прийняла, володіє та користується житловим будинком та земельною ділянкою, утримує це майно та розпоряджається ним на власний розсуд.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

В судовому засіданні встановлено: ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Згідно із копією договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, із кількістю кімнат від однієї до п'яти включно, укладеного у м. Лисичанську 06.06.1962 року та згідно рішення виконкому Борівської селищної ради депутатів трудящих № 11 від 25.05.1962 року про відвід земельної ділянки, ОСОБА_3 отримав право безстровокого користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язався побудувати на вказаній ділянці житловий одноповерховий будинок (а.с.20-22).

Копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 а також копією характеристики вказаного будинку та копією експлікації до плану будинку, підтверджується, що на земельній ділянці за адресою: х. Арентово, вул. Красная, № 8, розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-1Ж, 1965 року побудови, сараю літ. Б, 1982 року побудови, сараю літ. В, 1980 року побудови, сараю літ. Ж, 1980 року побудови, сараю літ. Г, 1970 року побудови, душа літ. Д, 1980 року побудови, сараю літ. З, 1980 року побудови, сараю літ. Д, 1970 року побудови, погребу літ. П, 1970 року побудови, вбиральні літ. У, 1970 року побудови, огорожі №1,2 (а.с.24-26).

Згідно нотаріально посвідченого заповіту від 12.12.1991року (а.с. 13) ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.15). За життя, ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповідала усе своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частках (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємці прийняли спадщину, бо фактично вступили в управління та володіння спадковим майном (відповідно до ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті спадкодавця).

З довідок, виданих Борівською селищною радою від 18.07.2016 р. та №1116 від 08.08.2016 р., вбачається, що ОСОБА_1 проживає у домоволодінні АДРЕСА_1 з моменту смерті батька і до теперішнього часу, доглядала і поховала свою матір ОСОБА_4, користується земельною ділянкою, підтримує в належному стані житловий будинок та надвірні побудови. (а.с. 27,28).

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положеннями якого встановлено обов'язкову державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внесення інформації про права на нерухоме майно та їх обтяження до Державного реєстру прав, набув чинності 01.07.2004 року, тобто після фактичного завершення будівництва ОСОБА_7 житлового будинку та інших господарських споруд на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 128 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка була чинною станом на час смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, далі - ЦК 1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із ст. 525 ЦК 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що позивач вступив в управління та володіння спадковим майном та не заявляв про відмову від нього.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження від 09.09.2016 р. (а.с. 30-32) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок «А-1,а», літня кухня «В», сарай «Г», сарай «М», сарай «З», погріб «Б», літній душ «Д», навіс «К», навіс «Н», убиральня «Р», огорожа «№3-11,14-16», замощення №І,ІІ, колонка питна -12, колодязь оглядовий -№13.

На думку суду, надані письмові докази свідчать про те, що наявні всі законні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 548,549 ЦК України 1963 р., 1217-1223 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що фактично прийняла спадщину та визнання права власності, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 до складу якого входить житловий будинок літ. А-1,1а; погріб літ. П; літня кухня літ. В; сарай літ. Г; душ літ. Д; сарай літ. З, навіс літ. К; сарай літ. М; навіс літ. Н; убиральня літ. Р; огорожа - №3-11,14-16; замощення - № І,ІІ; колонка питна -12; колодязь оглядовий - № 13.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. Д. Скочій