Справа № 461/1783/16-ц
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"18" березня 2016 р. Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Котельва К.О.,

при секретарі: Білоус М.І.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В порядку забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, накласти арешт на кошти які знаходяться на рахунках, які відкриті на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, мотивуючи заяву тим, що сума боргу за кредитним договором є значною, відповідачі можуть розпорядитись власним майном, з метою уникнення виконання рішення суду, внаслідок чого, законні права та інтереси банку не будуть захищені, а виконання рішення суду, що буде ухвалено за результатами розгляду позовної заяви, стане неможливим.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених у заяві, а тому у суду відсутні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: К.О. Котельва