Яготинський районний суд Київської області
справа № 382/1950/16-ц 2/382/923/16
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2016 року Яготинський районний суд Київської області, в складі:

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипоті Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1, Лук»янець ОСОБА_2, представник позивачів; ОСОБА_3 до Лемешівської сільської ради Яготинського району, про визнання права власності на спадкове майно.

Встановив:

В позові до суду позивачі вказали, що приблизно ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер Лук»янець ОСОБА_4, що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26.12.2011 р.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла ? частина житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, єдиними спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Інші спадкоємці першої черги та особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця, відсутні

У визначений законом шестимісячний строк вони звернулися до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що посвідчується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі, за ними було визнано право власності на спадкове майно відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року у справі № 382/1063/15-ц.

Після набрання рішенням законної сили вони дізналися, що їх батько за свого життя прийняв спадщину у виді ? частини будинку по АДРЕСА_2 шляхом подання відповідної заяви до Яготинської районної державної нотаріальної контори, після смерті своєї матері (баби позивачів) ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, проте за свого життя не виготовив правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Після виявлення ними спадкового майна, щодо якого не було вирішено питання у судовому рішенні, вони звернулася за консультацією до нотаріальної контори, де після проведення правового аналізу наданих ними документів, їм було надане роз'яснення, що видача на їхні ім»я свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, можливе лише за наявності оригіналу правовстановлюючого документу, а у разі його відсутності вказане питання слід вирішувати у судовому порядку.

Після пошуку в особистих паперах спадкодавця оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачі їх не виявили та прийшов до висновку про їх остаточну втрату.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому, вони наводять лише обґрунтування неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у визначеному законом порядку, що надає їм право на звернення до суду з вказаною позовною вимогою.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін»юсту № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Мін»юсті 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

На сьогоднішній день порядок отримання свідоцтв правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 р., відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв?язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мін?юсті 18.12.2012 р. за № 2102/22414, ? органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу.

Таким чином, позивачі, як спадкоємці, не можуть отримати повторне свідоцтво або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання.

Просили:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд.

В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заявах до суду позивачі підтримали свої позовні вимоги, відповідач позов визнав, та просили розглянути справу у їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, та не порушує права, інтереси та свободи інших осіб, а тому даний позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. ст.. 130, 174 ЦПК України, ст.. ст.. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № в реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2, право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Суддя Карпович В.Д.