№ 336/4756/16-ц
пр. № 2/336/2513/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_4, до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про зобов'язання прийняти пакет документів на приватизацію та зобов'язання провести приватизацію квартири за відсутністю ордера на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, від імені якої діяв законний представник ОСОБА_4, звернулись з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, вказавши, що позивачі зареєстровані та мешкають фактично в квартирі АДРЕСА_1, однак, не мають ордеру, який би підтверджував правомірність вселення у квартиру. Звернувшись до відповідача з заявою про приватизацію квартири, 03.06.2016 року отримали відмову у приватизації квартири через відсутність ордеру. По суті заявлених вимог просять зобов'язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району прийняти від ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6А. пакет документів на приватизацію та зобов'язати провести приватизацію квартири за відсутністю ордера на квартиру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали на зазначених підставах, позивач ОСОБА_1 вказала, що у 1986 році ОСОБА_3 від заводу Мотор Січ надавалась квартира на їх родину, але ордеру не видавалось. Вони усією родиною мешкають та зареєстровані у квартирі, але не мають можливості її приватизувати. Також позивач зазначила, що кому належить будинок № 85 по вул. Деповській у м. Запоріжжя вона не знає, рішення районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо відмови у приватизації квартири не оспорювалось.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, який також діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5, в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви про слухання справи за їх відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог.

З копій паспортів позивачів та довідок Відділу РФО Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 6, 8, 9-10, 14-16) вбачається, що відповідачі дійсно зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (суду не були надані усі оригінали вказаних документів).

З відповіді Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради від 03.06.2016 року (а.с. 20) вбачається, що в книзі обліку державних ордерів за 1986 рік записи про оформлення ордеру на квартиру АДРЕСА_2 відсутні.

Листом від 16.06.2016 року (а.с. 21) районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району повідомила ОСОБА_1 про відмову у приватизації житла.

При вирішенні спору суд виходить наступного.

Статтею 3 ЦПК України передбачено прав кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже сторони вільні у наданні до суду доказів, якими вони обґрунтовують свої вимоги або заперечення, а суд у свою чергу обмежений тими доказами, які сторони вважають за необхідне надати суду.

Позивачі просили суд зобов'язати відповідача прийняти пакет документів та зобовязати провести приватизацію квартири за відсутністю ордера, натомість при цьому не просили визнати незаконним рішення відповідача про відмову у приватизації квартири.

Крім того, пояснення позивача ОСОБА_1 щодо підстав вселення у квартиру, надані під час судового розгляду, суперечливі, оскільки позивач так і не змогла вказати яким саме органом, установою, організацією чи підприємством ОСОБА_3 була виділена для проживання квартира № 179.

Таким чином, позивачами не доведено правомірність їх вселення так користування квартирою № 179 по вул. Деповській, 85 у м. Запоріжжя.

Стаття 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482 від 19.06.1992 року вказує, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Таким чином, до державного житлового фонду законодавством України віднесені квартири, які відносяться до житлового фонду місцевих Рад народних депутатів або до житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Позивач та її представник в судовому засіданні наполягали на тому, що будинок № 85 по вул. Деповській у м. Запоріжжя належить на праві власності Запорізькій місцевій раді, обґрунтовуючи таку свою думку посиланням на копію технічного паспорту на квартиру № 179 у зазначеному будинку.

Натомість з копії технічного паспорту на квартиру № 179 в житловому будинку № 85 по вул. Деповській у м. Запоріжжя, яка не є правовстановлюючим документом та не може підтверджувати право власності на нерухоме майно, не випливає, що Запорізька міська рада є власником будинок, адже Запорізька міська рада виступила виключно як замовник технічної інвентаризації квартири.

При цьому, посилаючись на те, що власником житлового будинку є Запорізька міська рада, позивачі з позовом звернулись до Районної адміністрації Запорізької міської ради народних депутатів, а Запорізьку міську раду не зазначили ані в якості відповідача, ані в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Оскільки позивачами не заявлялось відповідних клопотань та не надавалось документів на підтвердження належності будинку № 85 по вул. Деповській у м. Запоріжжя, суд, з метою запобігання порушенню прав інших осіб при розгляді справи, такі відомості були перевірені та з Реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником житлового будинку № 85 по вул. Деповській у м. Запоріжжя є особа, яка позивачами не визначена в якості відповідача по справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачами позов предявлений до неналежного відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивачами належним чином не доведено порушення їх прав з боку відповідача, а також наявність підстав для їх захисту в судовому порядку, у зв'язку з чим не вбачає законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_4, до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про зобов'язання прийняти пакет документів на приватизацію та зобов'язання провести приватизацію квартири за відсутністю ордера на квартиру відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк