Справа № 214/4088/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

за участю:

представника позивача - Струкова С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» до Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» про визнання дій посадових осіб відповідача - протиправними, спонукання посадових осіб відповідача до виконання певних дій, третя особа - Криворізька міська організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови Первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» у перерахування на її рахунковий рахунок з 01 січня 2014 року грошових коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 3 % від фонду оплати праці працівників-членів профспілки Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» відповідно до пункту 9.11 колективного договору Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» на 2014-2016 роки протиправними та зобов'язати відповідача, починаючі з 01 січня 2014 року, перерахувати на рахунковий рахунок Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» грошові кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 3% від фонду оплати праці працівників-членів профспілки Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» відповідно до пункту 9.11 колективного договору Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» на 2014-2016 роки.

В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів діє на Комунальному підприємстві «Швидкісний трамвай» з 2007 року.

09 липня 2014 року голова профкому цієї профспілки звернулась до директора КП «Швидкісний трамвай» ОСОБА_2 з листом, в якому вимагала почати перераховувати на рахунок профспілки кошти на проведення культурно-масової, фізкультурної та оздоровчої роботи згідно з положеннями ст. 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 250 КЗпП України, а також відповідно до п. 9.11 Колективного договору КП «Швидкісний трамвай» на 2014 - 2016 роки, яким передбачено такі виплати в розмірі 3%, на що отримала відповідь, що КП «Швидкісний трамвай» виконує в повному обсязі умови Колективного договору в частині перерахування коштів первинній профспілковій організації на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу, однак у відповіді не було конкретизовано, якій саме профспілковій організації.

Тоді 03 березня 2015 року профспілковий комітет ППО ВП НВФ КП «Швидкісний трамвай» знову звернувся до директора ОСОБА_2 вимогами в тижневий термін усунути порушення Колективного договору та законодавства України шляхом перерахування згідно п. 9.11 Колективного договору КП «Швидкісний трамвай» на рахунок ППО ВП НВФ КП «Швидкісний трамвай» коштів на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі 3% від Фонду оплати праці підприємства за період з 01.01.2014 року по 28.02.2015 року включно, а в подальшому, починаючи з 01 березня 2015 року згідно п. 9.11 Договору систематично перераховувати на рахунок ППО ВП НВФ КП «Швидкісний трамвай» кошти на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі 3% від Фонду оплати праці підприємства, однак на це звернення профспілковий комітет отримав письмову відповідь директора ОСОБА_2, зі змісту якого стало зрозумілим, що адміністрація КП «Швидкісний трамвай», виконуючи в повному обсязі зобов'язання із перерахування коштів на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в узгодженому сторонами розмірі 3% від Фонду оплати праці підприємства первинній профспілковій організації КП «Швидкісний трамвай», не має наміру перераховувати таким же чином і в такому ж розмірі кошти на рахунок ППО ВП НВФ КП «Швидкісний трамвай», при цьому роботодавець вважає вимоги профкому ППО ВП НВФ КП «Швидкісний трамвай» щодо перерахування коштів у розмірі З % від Фонду оплати праці на проведення культурно-масової, фізкультурної та оздоровчої роботи неправомірними та безпідставними.

Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив суд виключити суму, яка була виділена на працівника КП «Швидкісний трамвай» ОСОБА_3 у 2015 році на оздоровчу путівку, а саме 4726,78 грн. (3572,78 грн. на ДОТ + 1154 грн.).

Представник позивача та представник третьої особи у судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача пред'явленого позову не визнав, зокрема, за тих підстав, що позивач взагалі не знав про існування на підприємстві Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів, а також, що згідно діючого на підприємстві колективного договору у відповідача нема підстав для перерахування цій організації 3% від фонду оплати праці працівників підприємства на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу, оскільки в колективний договір не внесено змін та ця профспілка не приймала участі в укладені колективного договору як співучасник спільного представницького органу.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

У судовому засіданні встановлено, що Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів (далі по тексту - ППО) зареєстрована 13 липня 2007 року, про що свідчать копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АД №654038 та копії листів Реєстраційної служби КМУЮ від 07.02.2014 року №96/03/69 та від 05.03.2014 року №173/03-134/129 (а.с.5-8).

Про те, що відповідач знав про існування на підприємстві зазначеної ППО, свідчить відповідний договір Позивача з ППО про перерахування профспілкових внесків та переписка ППО з відповідачем (а.с.12-15).

Згідно ст. 10 Закону України «Про колективні договори і угоди», укладенню колективного договору, угоди передують колективні переговори. Будь-яка із сторін не раніш, як за три місяці до закінчення строку дії колективного договору, угоди або у строки, визначені цим документами, письмово повідомляє інші сторони про початок переговорів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про колективні договори і угоди», колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом з одної сторони і однією або кількома профспілками.

Згідно ст. 4 Закону України «Про колективні договори і угоди», при наявності на підприємстві кількох профспілок чи їх об'єднань, вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення колективного договору. Інша профспілкова організація яка знала про початок переговорів по укладенню нового колдоговору повинна була сформувати спільний представницький орган з позивачем, але не звернулась з цього приводу до позивача. І таким чином незаконно позбавила разом з представником власника підприємства права позивача представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору.

Однак, хоча адміністрація відповідача і знала про існування ППО, при ініціюванні початку переговорів по укладенню колективного договору ані ППО, ані відповідну вищестоящу профспілкову організацію не було належним чином про це повідомлено у відповідності до вимог ст. 10 Закону України «Про колективні договори і угоди».

При цьому ППО не була ініціатором укладення нового колективного договору на підприємстві, тому не могла знати про початок переговорів по укладенню колективного договору на 2014-2016 роки.

ППО не знала також про розробку проекту цього колективного договору, тому не могла вчасно внести свої пропозиції та зауваження щодо тексту колективного договору згідно наданого їй законодавством права, що передбачено ст. 10 Закону України «Про колективні договори і угоди», а, отже, була позбавлена права представляти інтереси працівників відповідача при розробці проекту та підписанні колективного договору.

Аналізуючи ч. 2 ст. 12 КЗпП України та ч. 2 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», можна стверджувати, що тільки та первинна профспілкова організація, яка відмовилась від участі в спільному представницькому органі для ведення переговорів і укладення колективного договору, може бути позбавлення права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору, тому іншого випадку позбавлення права представляти інтереси працівників при підписанні колективного договору законодавством не передбачено.

Таким чином, можливо зробити висновок, що ППО не відмовлялась від участі в спільному представницькому органі для ведення переговорів і укладення колективного договору на 2014-2016 роки.

Із іншого боку, відповідач не надав суду доказів того, що ППО відмовлявся від участі в спільному представницькому органі для ведення переговорів і укладення колективного договору на 2014-2016 роки.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд не приймає до уваги заперечення представника Відповідач про те, що на момент ведення переговорів з розробки проекту колективного договору на підприємстві була відсутня будь-яка інформація про існування ППО.

Статтею 36 Конституції України та ст. 10 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що всі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки.

Отже, відповідач, знаючи про існуванні на підприємстві двох зареєстрованих первинних профспілкових організацій, уклав колективний договір тільки з одною профспілковою організацією, чим проігнорував ППО, порушивши при цьому зазначені вище норми, а також право частини трудового колективу підприємства на участь в розробці проекту та підписані колективного договору.

Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача в його запереченнях на те, що у відповідача нема підстав для перерахування 3% від фонду оплати праці працівників підприємства на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу за тих підстав, що в колективний договір не внесено змін та ППО не приймала участі в укладені колективного договору як співучасник спільного представницького органу і ППО не має окремої угоди щодо перерахування їй коштів на масові культурні та оздоровчі заходи, оскільки таке суперечить приписам ст. 250 КЗпП України та ст. 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

У той же час пунктом 9.11 Колективного договору КП «Швидкісний трамвай» установлено щомісячне перераховування профспілковому органу коштів на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірі 3% від фонду оплати праці підприємства (а.с.9-11, 32).

При цьому в Договорі не встановлено, що відповідач повинен перераховувати кошти тільки одній профспілковій організації.

Оскільки профком ППО також є профспілковим органом, тому для перерахування коштів ППО згідно п. 9.11 Договору не потрібно вносити зміни до Договору або укладати додатковий договір, а необхідно виконувати тільки приписи ст. ст. 5, 10, 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. ст. 5, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. 250 КЗпП України, ст. ст. 509, 525, 526, 527, 610, 625 ЦК України, ст. 36 Конституції України, а також рішення Конституційного Суду України від 29.10.1998 року №14-рп/98 про рівність прав профспілок.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України та ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства.

Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Тому, ППО має таке ж саме право, як і інша профспілкова організація підприємства, на отримання від відповідача коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 3% від фонду оплати праці працівників - членів профспілки позивача, які є членами трудового колективу КП «Швидкісний трамвай».

Разом з тим, згідно п. 1.1. Статуту КП «Швидкісний трамвай», власником підприємства є територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (а.с.47-53).

Ураховуючи вимоги пунктів 3.2.1. та 3.2.3. вказаного Статуту про те, що підприємство зобов'язане здійснювати свою діяльність згідно умовами Статуту та законодавства України, а також забезпечувати своєчасну сплату податків та інших відрахувань і платежів згідно з чинним законодавством, можна прийти до висновку, що відповідач, не відраховуючи ППО коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу, крім норм законодавства та колективного договору порушив ще і пункти 3.2.1. - 3.2.3. Статут підприємства і не контролював цільове використання виділених коштів іншій профспілковій організації на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу згідно вимог п. 9.11 Колективного договору.

Отже, оскільки судом установлено, що відповідач у порушення норм законодавства України та своїх зобов'язань, викладених в п. 9.11 Договору, не виконував прийняті на себе обов'язки та не перераховував фінансові кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 3% від фонду оплати праці працівників, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню з виключенням суми, яка була виділена на працівника КП «Швидкісний трамвай» ОСОБА_3 у 2015 році на оздоровчу путівку, а саме 4726,78 грн. (3572,78 грн. на ДОТ + 1154 грн.) на підставі наданих суду двох довідок, згідно яких було з'ясовано, що за призначенням їй було виділено в 2015 році кошти в сумі 4726,78 грн. (3572,78 грн. на ДОТ + 1154,00 грн. на оздоровчу путівку) (а.с.97-103).

На підставі викладеного, керуючись ст. 36 Конституції України, ст. ст. 5, 10, 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. ст. 5, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. ст. 12, 18, 250 КЗпП України, ст. ст. 509, 525, 526, 527, 610, 625 ЦК України, рішенням Конституційного Суду України від 29.10.1998 року №14-рп/98 про рівність прав профспілок, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» задовольнити.

Визнати дії Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» щодо відмови Первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» у перерахування на її рахунковий рахунок з 01 січня 2014 року грошових коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 3 % від фонду оплати праці працівників-членів профспілки Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» відповідно до пункту 9.11 колективного договору Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» на 2014-2016 роки протиправними.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Швидкісний трамвай», починаючі з 01 січня 2014 року, перерахувати на рахунковий рахунок Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» грошові кошти на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу у розмірі 3 % від фонду оплати праці працівників-членів профспілки Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів КП «Швидкісний трамвай» відповідно до пункту 9.11 колективного договору Комунального підприємства «Швидкісний трамвай» на 2014-2016 роки з виключенням суми, яка була виділена на працівника КП «Швидкісний трамвай» ОСОБА_3 у 2015 році, а саме 4726,78 грн. (3572,78 грн. на ДОТ + 1154 грн. на оздоровчу путівку).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Попов.