АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6490/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Голова Ради директорів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Попова О.Ю. про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Голова ради директорів АТ «Дельта Банк» Попова Олена Юріївна про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки при звільненні, з урахуванням зменшеного розміру позовних вимог просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 558,98 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно наказу № 316-к/ТР від 03.03.2014 він був звільнений за власним бажанням, однак у день звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок, не виплативши йому додаткову заробітну плату, а тому відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки її виплати, починаючи з наступного дня після звільнення позивача.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Голова Ради директорів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Попова О.Ю. про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 558,98 грн., мотивуючи тим, що судом першої інстанції неправильно оцінено надані докази, висновки суду не відповідають обставинам даної цивільної справи, має місце неправильне застосування судом норм матеріального та порушення процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідно до умов колективного договору та запровадженої системи матеріального заохочення співробітників підрозділів економічної безпеки ПАТ «Дельта Банк» до виплат, на отримання яких позивач (як працівник) мав право, крім посадового окладу відносяться також щомісячна надбавка до посадового окладу та премія за результатами роботи з дефолтами. У результаті суд в порушення вимог ст. 2 ЗУ «Про оплату праці», ст. 116 КЗпП України дійшов помилкового висновку, що нарахування та виплата додаткової заробітної плати може здійснюватися роботодавцем і після звільнення працівника.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача Мединський М.М. заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Третя особа: Голова Ради директорів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Попова О.Ю. в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із того, що невиплачена у день звільнення позивачу премія за виконання планових показників при роботі з дефолтами за лютий 2014 року є додатковою заробітною платою, яка є необов′язковою до нарахування та індивідуально встановлюється працівникові на підставі відповідної службової записки керівника структурного підрозділу в якому працює працівник, оформленої не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним. Оскільки позивач був звільнений до вказаної дати подання службової записки, тому кошти не були виплачені в день звільнення та право його не порушуються.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу № 1376-к/ТР від 18 листопада 2013 року ОСОБА_4 прийнято на посаду головного фахівця з економічної безпеки управління споживчого кредитування Київського регіонального департаменту розвитку мережі споживчого кредитування правобережної України на умовах строкового трудового договору з 18 листопада 2013 року по 17 лютого 2014 року з повною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с. 95).

Згідно положення про оплату праці співробітників ТОВ «Комерційний банк «Дельта», яке є невід′ємною частиною Колективного договору, визначено структуру оплати праці.

Так, розділом 3 положення передбачено, що заробітна плата працівників банку складається із основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, та заохочувальних і компенсаційних виплат, які мають одноразовий характер. Виплата заробітної плати здійснюється 2 рази на місяць: до 20 числа поточного місяця; до 5 числа місяця наступного за звітним. Заробітна плата та інші види оплати виплачуються працівникам шляхом перерахування грошей на картковий рахунок працівника (а.с. 60-63).

За визначеними термінами у положенні ТОВ «Комерційний банк «Дельта» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, обслуговування, посадові обов′язки), яка встановлюється у вигляді посадових окладів для працівників; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством України; премії, пов′язані з виконуванням виробничих завдань і функцій.

Сторонами не заперечувалось, що заробітна плата позивача складалась із посадового окладу в сумі 1 218 грн. (основна заробітна плата) та додаткової заробітної плати у вигляді щомісячної надбавки до посадового окладу за ефективність праці у розмірі 5 904,91 грн. і щомісячної премії з результатами роботи з дефолтами.

Згідно наказу № 316-к/ТР від 03.03.2014 позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням (а.с. 10).

У день його звільнення відповідач перерахував на картковий рахунок позивача заробітну плату за відпрацьований час у березні 2014 року в сумі 60,90 грн. (основна заробітна плата), та компенсацію за невикористану відпустку за 7 днів у розмірі 1 718,15 грн..

Нарахування та виплату позивачу додаткової заробітної плати у день його звільнення проведено не було.

Із долучених письмових доказів та пояснень сторін встановлено, що відповідач 11.03.2014 на картковий рахунок позивача перерахував щомісячну надбавку до посадового окладу за ефективність праці за лютий 2014 року у розмірі 2 500,81 грн., та 24.03.2014 премію за результатами роботи з дефолтами за лютий 2014 року у розмірі 559,65 грн.

Обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником передбачений статтею 47 КЗпП України.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Твердження відповідача про те, що право на отримання додаткової заробітної плати у позивача виникло на підставі наказів № 40-п від 24 березня 2014 року «Про виплату надбавки» та наказу № 25-п від 11 березня 2014 року «Про виплату надбавки» суперечить вищенаведеним вимогам закону, так як при звільненні працівника власнику або уповноваженим ним органом слід виплатити в його останній робочий день на цьому підприємстві, який і вважається днем звільнення, всі належні йому суми (заробітна плата, як основну, так і додаткову, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму, компенсація за невикористану відпустку тощо). Підставою для нарахування заробітної плати є табель обліку робочого часу. Розрахунок заробітної плати оформлюється відповідною відомістю нарахувань та утримань, де по кожному працівнику окремо наводиться перелік доходів за видами нарахувань та перелік утримань за видами податків, та зазначається сума до виплати робітнику.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Установивши у справі, що затримка виплати належних позивачу сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини відповідача ПАТ «Дельта Банк», колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Колегією суддів встановлено, що звільнення ОСОБА_4 відбулося 03.03.2014. Фактичний розрахунок невиплаченої частини заробітної плати у вигляді щомісячної надбавку до посадового окладу за ефективність праці за лютий 2014 року у розмірі 2 500,81 грн. був проведений 11.03.2014, перерахування премії за результатами роботи з дефолтами за лютий 2014 року у розмірі 559,65 грн. здійснено 24.03.2014.

Для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку за основу береться заробітна плата за фактично відпрацьовані позивачем повних два календарні місяці, що передували дню звільнення, а саме: січень та лютий 2014 року. Згідно довідки про заробітну плату позивача сума нарахованої відповідачем позивачу заробітної плати у січні 2014 року становить суму 9 567,00 грн., у лютому 2014 року - 6 713,00 грн. Кількість робочих днів у січні 2014 року становить - 20, у лютому 2014 року - 21 день.

Таким чином розмір середньоденної заробітної плати працівника ОСОБА_4 за вказаний розрахунковий період буде складати: (9 567,00 грн. + 6 713,00 грн.) : (20+21) = 397,07 грн.

Загальна кількість робочих днів для нарахування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку до моменту повного розрахунку склала 14 робочих днів.

Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, то відповідно до статті 309 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача ОСОБА_4 про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні.

Таким чином, з відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 5 558,98 грн. із розрахунку 397,07 грн. х 14 дні.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, на відшкодування сплаченого судового збору слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 558,98 грн.. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: