АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

12 грудня 2016 року суддя Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Ратнікова В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 в розмірі 11 142 384,08грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 3654 грн..

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року задоволено частково апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ОСОБА_6, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року змінено в частині валюти стягнення.

Абзац другий заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року викладено в новій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07 травня 2008 року, яка станом на 07 квітня 2015 року становить 397 368,13 доларів США та 473 043,79 грн. пені.»

В решті заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 4019,40 грн..

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 14 липня 2016 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року було залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: подання на адресу Апеляційного суду м. Києва оригіналу документу про сплату судового збору в розмірі 4019,40 грн..

Ухвала Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року тричі направлялася ОСОБА_2 на всі наявні в матеріалах справи адреси, зокрема і на адресу, вказану в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи, всі конверти з копією ухвали суду, що направлялися безпосередньо ОСОБА_2, повернулися на адресу Апеляційного суду м. Києва без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Жодних повідомлень про зміну місця проживання відповідача ОСОБА_2 на адресу суду не надходило.

З метою забезпечення вручення ОСОБА_2 копії ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року, Апеляційним судом м. Києва копія ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року тричі направлялася на адресу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7, вказану нею в апеляційній скарзі.

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року представником апелянта ОСОБА_7 отримано особисто 17 листопада 2016 року.

Проте, в установлені в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року строки недоліки апеляційної скарги не усунено. Будь-яких повідомлень щодо неможливості виконання вимог ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року, у строки, встановлені судом, від представника апелянта на адресу суду також не надходило.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, з моменту надходження справи до Апеляційного суду м. Києва, а саме з 02 серпня 2016 року, ОСОБА_2 жодним чином не поцікавився станом свого апеляційного провадження, свої процесуальні обов'язки належно не реалізовував, вимог ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року про залишення апеляційної скарги без руху, отриманої особисто його представником, не виконав.

За змістом ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу. Статтею 121 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень ч. 2 ст. 297 ЦПК України, виходячи з того, що відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 не виконали вимоги ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2016 року та за період з 02 серпня 2016 року жодним чином не поцікавилися ходом свого апеляційного провадження, вважаю, що апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року варто визнати неподаною і повернути апелянту.

Керуючись ст. 121, 297 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - визнати неподаною та повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя: