Номер провадження: 22-ц/785/6690/16
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Рєка Людмили Анатоліївни, Кароліно-Бугазької сільської ради, Овідіопольської районної державної адміністрації, Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», Овідіопольського БТІ та РОН, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування свідоцтва, визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визнання права власності; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_9, про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним Державного акту на земельну ділянку, визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2004р. ОСОБА_12 звернулася до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси про звільнення майна з-під арешту (т. 1, а. с. 3).

У липні 2004р. ОСОБА_12 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення з-під арешту майна та визнання права власності на частину майна, набутого під час шлюбу (т. 1, а. с. 11-12).

У лютому 2006р. ОСОБА_12 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на половину набутого під час шлюбу майна, про визнання права власності за ОСОБА_4 на частку нерухомого подружнього майна та про звільнення з-під арешту частини нерухомого майна (т. 1, а. с. 186).

12.12.2006р. ОСОБА_12 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у якій просила суд визнати за нею право власності на 3/4 набутого під час шлюбу майна, а саме: ? (1/2 +1/4) частин будинку АДРЕСА_1 та виділити їх в натурі й звільнити їх з-під арешту, (т. 1, а. с. 313-314).

У грудні 2006р. ОСОБА_12 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про звільнення майна з-під арешту та поділ майна, у якому просили суд визнати право власності на 3/8 частину набутого під час шлюбу майна, а саме: 3/8 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 та звільнити з-під арешту 3/8 частини цього майна, (т. 1, а. с. 315).

У грудні 2006р. ОСОБА_12 пред'явила до суду позов, у якому просила суд визнати укладений Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси договір на продаж арештованого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та прилюдні торги, які відбулися 29.11.2004р. по реалізації арештованого майна - недійсними, визнати недійсним акт про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, затверджений начальником Другого ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси та виданий на ім'я ОСОБА_2 - недійсним, визнати свідоцтво НОМЕР_1 від 9.03.2005р. про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 - недійсним та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 21.04.2005., (т. 1, а. с. 319-324).

У січні 2007р. ОСОБА_12 доповнила свої вимоги і просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. 13.05.2000р. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1832, зобов'язати зазначеного державного нотаріуса видати правовстановлюючий документ з урахуванням співвласника ОСОБА_12, (т. 1, а. с. 352). Також ОСОБА_12 подала заяву, в якій просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25.11.2003р. Кароліно-Бугазькою сільською радою на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації № 775 від 06.11.2003р. і зобов'язати Овідіопольську райдержадміністрацію та Кароліно-Бугазьку сільську раду видати правовстановлюючі документи з урахуванням її права як співвласника та Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований Кароліно-Бугазькою сільською радою за № 581 від 02.06.1999 р. та зобов'язати Кароліно-Бугазьку сільську раду видати правовстановлюючий документ з урахуванням її права як співвласника, (т. 1, а. с. 354).

Позивачі неодноразово уточнювали свої позовні вимоги і просили звільнити майно з-під арешту та його поділ в натурі, визнати прилюдні торги та акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, державних актів на право власності на земельну ділянку, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, технічних паспортів недійсними (т. 3, а. с. 1-3, т. 4, а. с. 219-221).

У січні 2009р. ОСОБА_5 уточнив свої позовні вимоги і просив суд визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на частину вищевказаної земельної ділянки, скасувати арешти на майно, (т. 4, а. с. 216-218).

31.08.2011р.у в якості правонаступника ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., у справу вступив її син ОСОБА_4, у зв'язку з чим подав до суду уточнену позовну заяву (т. 7, а. с. 70 - 76).

Ухвалою суду від 23.05.2013р. замість вибувшого ОСОБА_14 у зв'язку з його смертю, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1., в якості правонаступника притягнутий ОСОБА_15 та виключено зі складу осіб, що приймають участь у справі ОФ «Укрспецюст» (т. 7 , а. с. 199-200).

Згідно остаточних позовних вимог від 15.12.2010р. ОСОБА_5 просив суд: визнати прилюдні торги такими, що не відбулися; визнати недійсним Державний акт на землю НОМЕР_2, виданий 21.04.05р. на ім'я ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину земельної ділянки та 1/2 частину домобудівлі, які знаходяться в спільній сумісний власності за адресою: АДРЕСА_1, а право власності на 1/2 частину земельної ділянки та 1/2 частину домобудівлі визнати за сином ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину домобудівлі, яка знаходиться в спільній сумісній власності за адресою: АДРЕСА_2, а право власності на 1/4 частину домобудівлі за сином ОСОБА_4

Згідно остаточних позовних вимог від 12.08.2014р. ОСОБА_4 просив суд: визнати недійсними прилюдні торги, які відбулися 29.11.2004р. з реалізації арештованого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1; скасувати свідоцтво НОМЕР_1 від 9.03.2005р. про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме житлового будинку АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Рєка Л.А. на ім'я ОСОБА_2; скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 21.04.2005р., виданий ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину будинку (1/2 від частини будинку, що належала відповідачу ОСОБА_5.), розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на таке.

31.12.1974р. ОСОБА_12 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 В зв'язку з численними сварками на ґрунті підприємницької діяльності вони припинили сімейні стосунки. Проте, укладений офіційно шлюб вони не розривали. Згодом ОСОБА_12 стало відомо про те, що з ОСОБА_5 у порядку виконання судових рішень стягуються суми грошових коштів на користь численних кредиторів.

При примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3047/2004, виданого 06.05.2004 р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми боргу у розмірі 26 650,00 грн., за порушення боргових зобов'язань, 3% річних у сумі 932,68 грн. та витрат по державному збору у сумі 266,5 грн. Другий відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси своєю постановою серії АА № 288270 від 14.05.2004р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, наклав арешт на будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Про такі дії ОСОБА_12 не була повідомлена.

Зазначений об'єкт нерухомості був придбаний ОСОБА_5 та ОСОБА_12 в 1991р. в період зареєстрованого шлюбу. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25.11.2003р. Кароліно-Бугазькою сільською радою на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації №775 від 06.11.2003р., будівля належить ОСОБА_5 Земельна ділянка, на якій розташований арештований жилий будинок, також придбана під час шлюбу та належить ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого Кароліно-Бугазькою сільською радою за № 581 від 02.06.1999р.

ОСОБА_12 звернулась до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту та виключення його з акту опису та арешту і визнання за нею права власності на ? (1/2 + ?) житлової будівлі АДРЕСА_1 області.

Згідно з повідомленням Другого відділу ДВС Маліновського РУЮ м. Одеси від 10.01.2005 р., отриманого ОСОБА_12 10.19.01.2005р. за адресою прописки її чоловіка по АДРЕСА_2, їй стало відомо про те, що прилюдні торги з продажу вказаного житлового будинку відбулись. Покупцем вказаного будинку та переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_2 Позивачі вважають, що вказані торги були проведені з грубими порушеннями діючого законодавства з огляду на таке.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.04 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_12 про виключення майна з-під арешту та визнання права власності були призупинені виконавчі дії по виконанню виконавчого листа про стягнення суми боргу на користь ОСОБА_6

Ухвалою цього ж суду від 02.08.04 р. за клопотанням державного виконавця Другого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси була проведена заміна забезпечення зазначеного позову. Ухвала суду від 21.07.04 р. була скасована і суд зобов'язав Другий відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси після продажу спірного житлового будинку внести на свій депозитний рахунок 1/2 вартості від продажу. На ухвалу від 02.08.04 р. ОСОБА_12 була подана апеляційна скарга, яка згідно з ч. 3 ст. 157 ЦК України в редакції 1963р. призупиняла виконання цієї ухвали, навіть у тому разі коли було допущено негайне виконання.

З метою захисту своїх інтересів та інтересів своєї дитини за вказаним виконавчим провадженням ОСОБА_12 звернулась до Другого відділу ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси із заявою, за якою просила згідно із Законом України «Про виконавче провадження» ст. 34 п. 7 зупинити продаж спірного житлового будинку, крім цього повідомила виконавчу службу про подачу апеляційної скарги на ухвалу суду від 02.08.2004 р. Ці обставини виконавча служба проігнорувала. Ухвала від 02.08.04 р., яка оскаржується в апеляційному порядку (про заміну одного виду забезпечення позову іншим), не набрала чинності і тому не підлягала виконанню.

Суддя Вербицька Н.В. також підтвердила, що ухвала від 02.08.04 р. перебувала в стадії апеляційного оскарження в повідомленні від 05.11.04 р. до Другого відділу ДВС Малиновського районного управління юстиції м. Одеса. За цих умов прилюдні торги з продажу спірного майна не повинні були проводитись, і, відповідно, державний виконавець не мав повноважень та законних підстав на укладення угоди на реалізацію арештованого майна № 4160155 від 30.06.2004р.

Державна виконавча служба, укладаючи угоду з ОФСДП «Укрспецюстом» на продаж спірного майна з прилюдних торгів, фактично передала на реалізацію майно з наявністю арештів. В порушенні ст. 62 ч. 3 Закону України № 606-ХІУ при перевірці державним виконавцем наявності інших арештів в довідці з Єдиного реєстру заборони об'єктів нерухомого майна про наявність заборони арешту від 12.04.2004 р. вказано про наявність арешту на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2003 р., яка не стосувалася справи ОСОБА_6

В акті опису та арешту майна державний виконавець Севердін М.С. зафіксував, що майно на прилюдні торги може бути виставлено не раніше 20.07.2004 р., але перші торги відбулися вже 16.07.2004 р. В акті опису та арешту майна відсутні підписи стягувача і боржника.

Державний виконавець Севердін М.С. 08.06.2004р. призначив першу експертну оцінку. В порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 р., а саме ст. ст. 31, 12, 15, 18, не було укладено відповідної угоди з експертом, на підставі якої потім стягувалася вартість експертного висновку, не було витребувано кваліфікаційне свідоцтво оцінювача на право зайняття експертною діяльністю та сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, ксерокопія звіту не була завірена печатками експерта, не містила оригінального підпису експерта, а також не відповідає по формі, змісту вимогам закону.

14.08.2004р. зазначений державний виконавець виносить постанову про повторну експертну оцінку в зв'язку з тим, що інша сторона (ОСОБА_6.) не згодна з першою експертною оцінкою. Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» ст. 57 ч. 4 «Державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторони, які мають право оскаржувати оцінку майна до суду у 10-ти денний строк з дня отримання повідомлення».

Державний виконавець сам назначає повторну експертну оцінку, без відома сторін-ОСОБА_5., ОСОБА_6.). В судовому засіданні від 15.09.2004р. в Малиновському районному судді затверджена нова оціночна вартість майна за адресою: АДРЕСА_1.

Державний виконавець звертається до суду з поданням про роз'яснення судом про повторну експертну оцінку, звертаючись на ст. 28 закону України «Про виконавче провадження» - у разі, якщо резолютивна частина рішення, викладена у виконавчому документі є незрозумілою, державний виконавець має право звернутися до суду за роз'ясненням. Вищевказана стаття закону не надає підстав державному виконавцю звертатись до суду з питань повторної експертної оцінки майна.

Прилюдні торги проводились ОФСДП «Укрспец'юст» чотири рази. Згідно Тимчасовому положенню про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» п. 3.3 прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення. Заявка була подана 25.06.2004р. начальником Другого відділу ДВС Малиновського району Астаховою В.Б. всупереч вищезазначеному закону майно було продано лише через п'ять місяців 29.11.2004 р.

Після двох місяців не продане майно повинно було бути зняте з прилюдних торгів згідно з п. 4.9 Тимчасового положення про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Щодо законності проведення торгів. Згідно закону України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» п. 7.1 прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися у разі: відсутності покупців або наявності тільки одного покупця; несплати в установлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. Враховуючи, що з цим Законом покупець ОСОБА_2 була ознайомлена і підтвердила це своїм підписом Заява № 1-73 від 24.11.2004 р., то кошти в сумі 62 804,00 грн. були сплачені не переможцем прилюдних торгів ОСОБА_2, а іншим учасником торгів - ОСОБА_17 Підпис ОСОБА_17 в Заяві № 2-74 від 24.11.2004р. однаковий з підписом платника за житловий будинок. Також відповідно до свідчень, які були надані ОСОБА_17 та ОСОБА_2 під час розслідування кримінальній справи № 4-327/07, яка була на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси, вони фактично проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

За ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто хто б з учасників не придбав би майно, його власником стає одна й та ж сім'я, з чого можна зробити висновок, що на торгам фактично був присутнім лише один покупець - сім'я ОСОБА_17 - ОСОБА_2 цей факт підтверджується викладеною вище обставиною - однаковим підписом на заявці на участь у торгах від ОСОБА_17 та на платіжному доручені, яким було здійснено остаточний розрахунок за придбаний будинок.

З цих умов прилюдні торги від 29.11.2004 р. слід вважати такими, що не відбулися.

За п. 3.1. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» відділ державної виконавчої служби укладає із спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену комісійну винагороду. Розмір комісійної винагороди визначається за погодженням сторін. В п. 3.2. зазначено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається мінімальна початкова ціна майна, що виставляється на торги.

25.06.2004р. до ОФ СДП «Укрспец'юст» було надано заявку р. № 6783 згідно якої до торгівельної організації надавались документи на двоповерховий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п. 3.4. Наказу до заявки повинні додаватись правовстановлюючі документи. Проте всупереч вимогам законодавства до заявки не було надано копію державного акту на право власності на землю.

30.06.2004р. між Другим відділом державної виконавчої служби Малиновського РУЮ у м. Одесі в особі начальника відділу Астахової В.Б. та СДП «Укрспец'юст» в особі Директора ОФ Кузішеним Д.П. був укладений договір № 4160155 про реалізацію арештованого майна. За умовами зазначеного договору на реалізацію передається наступне майно: двоповерховий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 і є власністю ОСОБА_5 З вищенаведеного можна зробити висновок, що торгівельна організація на підставі всіх цих документів не мала жодного права на реалізацію земельної ділянки.

Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 10.01.2005 р. відрізняється від копії того ж акту, надісланого приватним нотаріусом Рєкою Л.А., додрукованим реченням «...та приватизовану земельну ділянку, площею 411,00 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, які придбала на прилюдних торгах ОСОБА_2 Цей факт підтверджується тим, що приватний нотаріус Рєка Л.А. 12.09.2006 р. засвідчила згідність копії з оригіналом (оригінал суттєво відрізняється від копії).

Приватний нотаріус Рєка Л.А., видаючи свідоцтво НОМЕР_1 від 09.03.2005р. про право власності ОСОБА_2 на придбане нею на прилюдних торгах майно (житловий будинок та приватну землю, яка не виставлялася на продаж) посилається на фальсифікований акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 10.01.2005 р. На прилюдних торгах продавався лише будинок, приватна земля не виставлялась на продаж і не могла бути продана. Тому державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 21 квітня 2005 р., виданий ОСОБА_2, є недійсним.

На час видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на майно, придбане з прилюдних торгів, а саме 09.03.2005р. нотаріус надала довідку, що арешти згідно Єдиного реєстру заборон на будинок відсутні на 16 г.20 хв. 26 с. 09.03.2005 р. Проте, як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на момент видачі ОСОБА_2 свідоцтва на спірний житловий будинок було накладено досить багато арештів.

Стосовно будинку по по АДРЕСА_2.

При примусовому виконанні виконавчого листа № 2-825/03, виданого 26.05.2003р. Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 суми у розмірі 53 386,69 грн., Перший відділ ДВС Малиновського РУЮ м. Одеси своєю постановою серія АА № 255058 від 24.07.2003р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження наклав арешт на 1/2 частину будинку 59 за вказаною адресою. Про накладення арешту стало відомо, коли державна виконавча служба прийшла накладати арешт на спільне майно подружжя за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_12 звернулась до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту та виключення його з акту опису та арешту і визнання за собою права власності на 3/8 (1/4 + 1/8) вищевказаного майна.

Будинок по АДРЕСА_2 належав прадіду ОСОБА_19 Він його збудував у 1947 р. Після його смерті будинок перейшов у спадщину його двом дочкам ОСОБА_11 та ОСОБА_20 В 1988 р. бабка ОСОБА_20 подарувала свою частку ОСОБА_12 на підставі договору дарування за №1-4362 від 03.12.1988 р. У зв'язку з цим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 склали між собою угоду, в якій зазначили розподіл приміщень між собою. За цим договором ОСОБА_11 належать наступні приміщення: одна кімната 7,3 кв. м., друга кімната 14,3 кв. м., кухня 5,2 кв. м, санвузол 2,9 кв. м., коридори 4,1 кв. м. та 2,6 кв. м., що складає 1/2 частину будинку АДРЕСА_2; вбиральня та сарай. Згідно цього договору ОСОБА_12 належать такі приміщення: одна кімната 16,3 кв. м., друга кімната 9,0 кв. м., санвузол 6,0 кв. м., кухня 5,4 кв. м., коридор 7,2 кв. м., що складає 1/2 частину будинку АДРЕСА_2, гаражі.

В 1999 р. ОСОБА_11 захворіла і мати з батьком доглядали за нею. За це тітка вирішила подарувати їм свою частку будинку за адресою: АДРЕСА_2. Юридично, за взаємною згодою, вирішили це оформити через договір купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. 13.05.2000р. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1832.

Таким чином, 1/2 частина будинку АДРЕСА_2 (кімната 7,3 кв. м., кімната 14,3 кв. м., кухня 5,2 кв. м, санвузол 2,9 кв. м., коридори 4,1 кв. м. та 2,6 кв. м.) та будинок із земельною ділянкою за вказаною адресою, є, спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були набуті батьками за час шлюбу. На підставі положень ст. 70 СК України у разі поділу такого майна ОСОБА_12 мала право на його половину. Згідно до ст. 1218 ЦК України ОСОБА_4 має право на все майно, що належало або на яке мала право його мати ОСОБА_4

Згідно п. 1 ст. 73 СК України звернення стягнення за зобов'язаннями боржника, як одного із подружжя, може мати місце лише щодо його особистого майна та на його виділену в натурі частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_2 заперечували проти позову, представник ОСОБА_21 не заперечував проти позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а решта учасників процесу у судове засідання не з'явилися.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.10.2014р. позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково: визнано недійсними прилюдні торги, які відбулися 29.11.2004р. з реалізації арештованого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1; скасовано свідоцтво НОМЕР_1 від 09.03.2005р. про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Рєка Л.А. на ім'я ОСОБА_2; cкасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 21.04.2005р., виданий ОСОБА_2; визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.; визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину будинку (1/2 від частини будинку, що належала ОСОБА_5.), розташованого за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.; визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2-ОСОБА_22 просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо визнання недійсним прилюдних торгів, які відбулися 29.11.2004р. з реалізації арештованого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1; скасування свідоцтва НОМЕР_1 від 09.03.2005р. про придбання цього майна з прилюдних торгів; скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 від 21.04.2005р., виданого ОСОБА_2; визнання за ОСОБА_4 право власності на ? частину будинку №5 за вказаною адресою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12 та визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частину будинку №5 - змінити й у задоволенні цих вимог відмовити, а в решті - залишити без змін.

При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 31.12.1974р. ОСОБА_12 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 31.12.1974р., видане виконавчим комітетом Одеської міськради депутатів трудящих, серії НОМЕР_4, (т. 1, а. с. 5) і перебувала з ним в шлюбі до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2., (т. 6, а. с. 232).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.11.2003р., виданого Кароліно-Бугазькою сільською радою, (т. 1, а. с. 6, 16, 274) ОСОБА_5 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка, на якій розташований зазначений житловий будинок, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого Кароліно-Бугазькою сільською радою за № 581 від 02.06.1999 р. Земельна ділянка набута ним в порядку приватизації, (т. 1, а. с. 17).

13.05.2000р. (під час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_12.) був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_11 та ОСОБА_5, який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., (т. 1, а. с. 209).

За правилами ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд першої інстанції визнав, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, та житловий будинок АДРЕСА_2 належать ОСОБА_12 та ОСОБА_5 в рівних частинах на праві спільної сумісної власності.

При цьому земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки отримана ОСОБА_5 у власність в порядку приватизації.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України: особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 288270 від 14.05.2004р., виданого Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, було накладено арешт на все майно відповідача, а саме: будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, (т. 1, а. с. 4, 13).

Відповідно до виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси № 2-3047 від 06.05.2004р., за яким з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто борг у розмірі 27849, 18 грн.

На виконання цього рішення були проведені прилюдні торги і складено Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна № 00086 від 10.01.2005р., затвердженого Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, (т. 1, а. с. 147, 273), згідно з яким житловий будинок з господарчими будівлями за адресою АДРЕСА_1 був проданий ОСОБА_2

На підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 09.03. 2005р., посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєкою Л.А., (т. 1, а. с. 148, 207, 265), зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_1 було видано головою Кароліно-Бугазької сільської ради та начальником Овідіопольського районного відділу земельних ресурсів Державний акт на право власності на земельну ділянку від 21.04.2005р. № 10 ОСОБА_2, (т. 1, а. с. 149, 206).

Рішенням Кароліно-Бугазької сільської ради № 1876, 28 сесія, IV скликання від 24.03.2005р., вирішено зареєструвати право власності згідно свідоцтва НОМЕР_1 від 09.03.2005р. ОСОБА_2 на житловий будинок з господарчими спорудами, загальною площею 61,70 кв. м., та на приватизовану земельну ділянку (рішення сесії Кароліно-Бугазької сільської ради № 154 від 26.10.1998р., зареєстрованого в книзі запису державних актів за № 581 від 02.06.1999р.), площею 0,0411 га по АДРЕСА_1; видати державний акт на право власності на землю за цією ж адресою на ім'я ОСОБА_2, (т. 1, а. с. 252).

Відповідно до свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Рєка Л.А. від 25.03.2005р., ОСОБА_2 належить право власності на майно, яке складається з: житлового будинку з господарчими будівлями, загальною площею 61,70 кв. м., розміром житлової площі 13,90 кв. м., розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 411,00 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1,. (т. 1, а. с. 265).

18.09.2006р. до суду надійшла відповідь приватного нотаріуса Рєка Л.А. на запит суду, в якому вона надає перелік документів, на підставі яких нею було видано 09.03.2005р. за реєстром НОМЕР_1 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на імя ОСОБА_2, (т. 1, а. с. 272-279).

Відповідно до технічного паспорта від 30.07.2003р. власником 1/2 частини будинку по АДРЕСА_2, є ОСОБА_5, (т. 1, а. с. 289-292).

Відповідно до листів Міністерства юстиції України вбачається, що прилюдні торги по реалізації арештованого майна належного громадянину України ОСОБА_5 призначалися на 16.07.2004р. о 12:00., на 19.08.2004р. о 10:30., на 29.11.2004р. о 09:00 (т. 1, а. с. 332 -335).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2003р. був накладений арешт на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2, земельну ділянку та дачу, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5, (т.1, а/ с. 336).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Вербицької Н.В. від 21.07.2004р. зупинено продаж будівлі АДРЕСА_1 до вирішення справи ОСОБА_12 до Другогу ВДВС Малиновського районного управління юстиції в м. Одесі про звільнення майна з під-арешту, (т. 2, а. с. 23).

02.08.2004р. суд за заявою Другого відділу ДВС постановив ухвалу, в якій, посилаючись на заміну способу забезпечення позову, скасував ухвалу від 21.07.2004р. та зобов'язав Другий відділ ДВС, після реалізації об'єкту нерухомості, внести на депозит половину вартості від продажу спірного будинку. Суд допустив негайне виконання ухвали (т. 2, а. с. 24).

На вищезазначену ухвалу 06.08.2004р. ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу. 28.04.2005р. апеляційна скарга ОСОБА_12 була задоволена, (т. 2, а. с. 49 - 51).

Згідно додатковому звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що ринкова вартість вищезазначеної будівлі складає 93 905,0 грн., (т. 3, а. с. 99-128).

Ухвалою суду від 13.08.2007р. задоволено клопотання позивачки від 10.08.2007р., призначено судово-будівельну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи (т. 3, а. с. 151-153).

03.06.2008р. до суду надійшов висновок експерта № 9118/9119, з якого вбачається, що ринкова вартість 1/2 частини будівлі за адресою: АДРЕСА_1, складає 121676 грн.; ринкова вартість ? частин цієї ж будівлі складає 182513 грн.; відсутня технічна здатність розподілу спірної будівлі, порядок користування земельною ділянкою в рівних частках не пропонується; провести розподіл будівлі в долях ? та 3/4 в складі жилих та підсобних приміщень згідно з нормативно-технічними вимогами технічно не вбачається можливим; ринкова вартість 1/2 частини спірного будинку, без врахування самовільно збудованих споруд, складає 784210 грн., ринкова вартість 1/2 частини спірного будинку, з врахування самовільно збудованих споруд, складає 798485 грн.; провести розподіл будинку по АДРЕСА_2 в долях 1/4 та 3/4 без врахування самовільно збудованих споруд в складі жилих та підсобних приміщень згідно з нормативно-технічними вимогами технічно не вбачається можливим; ринкова вартість 1/4 частини будівлі по АДРЕСА_2, без врахування самовільно збудованих споруд, складає 392105 грн.; ринкова вартість 3/4 частин ціє ж будівлі, без врахування самовільно збудованих споруд, складає 1176314,0 грн., (т. 3, а. с. 237-267).

За положеннями ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону).

Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 15.12.99 №74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції 15.12.99 за №865/4158, яка розроблена на виконання закону «Про виконавче провадження» і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Правовий аналіз положень вказаного закону та інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів та Міністерства юстиції, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 закону «Про виконавче провадження» та пп.5.11, 5.12 інструкції).

Правила проведення прилюдних торгів визначені тимчасовим положенням, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п.2.2 тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 тимчасового положення, ст. 34 закону «Про нотаріат»).

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч.1-3 та 6 ст. 203 ЦК (ч. 1 ст. 215 цього кодексу).

Колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що при проведенні торгів була продана частина майна, яка не належала боржнику ОСОБА_5, а перебувала в спільній сумісній власності подружжя, а саме: будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2 частина будинку, розташованого за адресою:АДРЕСА_2 - є правильним, оскільки відповідає обставинам справи та вимогам закону.

За таких обставин проведеними торгами були порушені майнові права дружини боржника ОСОБА_12

Відповідно до ст. 70 СК України ОСОБА_12 належало: 1/2 частина будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та 1/4 частина будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України земельна ділянка, набута ОСОБА_5 внаслідок її приватизації є його особистою приватною власністю.

Таким чином, як власниця ? частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_12 набула право користування земельною ділянко за цією адресою, а при проведенні торгів її право користування спірною земельною ділянкою також не було враховано.

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 288270 від 14.05.2004р., виданого Другим ВДВС Малиновського РУЮ м. Одеси, було накладено арешт на все майно відповідача, а саме: будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до листів Міністерства юстиції України від 08.07.2004 р., 16.08.2004 р., 19.10.2004 р., 23.11.2004 р., прилюдні торги з реалізації майна, належного громадянину України ОСОБА_5 по договору № 4160155 від 30.06.2004р. та додатковій угоді від 15.09.2004р., об'єктами продажу є «житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, земельна ділянка на торги не виставлялася.

За викладених обставин проведені торги, які відбулися 29.11.2004р. з реалізації арештованого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, мають бути визнані недійсними; скасовано свідоцтво НОМЕР_1 від 09.03.2005р. про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Овідіопольского районного нотаріального округу Рєка Л.А. на ім'я ОСОБА_2; скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 21.04.2005р., виданий ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький