УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивач публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно суму заборгованості за кредитним договором №0 від 09 квітня 2008 року у розмірі 872,62 доларів США - заборгованість по кредиту і процентам та 3193,28 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 09 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику у кредит грошові кошти у розмірі 22472 доларів США строком повернення не пізніше 09 квітня 2015 року та сплатою 9% річних за користування кредитними коштами. Додатковою угодою № 3 від 09 листопада 2009 року до даного кредитного договору строк його дії був подовжений до 09 квітня 2016 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за вказаним договором 09 квітня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 0/2. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником та поручителем своїх зобов'язань виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09 квітня 2008 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у сумі 22 472 доларів США. Строк повернення кредиту визначено не пізніше 09 квітня 2015 року, проценти за користування кредитом визначено у розмірі 9% річних (а.с.7-15).

Між позивачем та ОСОБА_4, 28 січня 2009 року, було укладено додаткову угоду №1, за змістом якої сторони домовились про зміну розміру ануїтетного платежу: у період з 09 лютого 2009 року по 09 липня 2009 року у розмірі 155,08 доларів США; у період з 09 серпня 2009 року по 09 квітня 2014 року у розмірі 362 доларів США; у період з 09 травня 2014 до кінця терміну дії договору у розмірі 528 доларів США (а.с.20).

09 листопада 2009 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду №3, за змістом якої сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, та зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 09 квітня 2016 року. (а.с.21).

У подальшому, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, 24 серпня 2014 року, було укладено додаткову угоду №4 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації. За змістом договору сторони домовились, зокрема, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку №1, та що розмір ануїтетного платежу складає 58 доларів США. (а.с.22-23).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №0/2 від 09 квітня 2008 року, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору, відповідальність є солідарною. (а.с.24-25). 09 листопада 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №1 до договору поруки, за яким п.п.1.2 договору поруки №0/2 від 09 квітня 2008 року викладено у наступній редакції: «1.2. Поручителю добре відомі усі умови Основного договору, зокрема: сума основного договору - 22472 доларів США, що дорівнює 113483,60 грн за курсом НБУ на день укладання Основного договору. (а.с.26).

Між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5,29 серпня 2014 року, укладено додаткову угоду №2 до договору поруки, за змістом якої поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме: 1.1. Про зміну розміру ануїтетного платежу за договором - 58 доларів США; також зазначено: «1.6. Сторони ознайомлені з усіма умовами договору(ів), що обумовлюють основне зобов'язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов'язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання». (а.с.27).

Рекомендованими листами від 05 травня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» направив на адреси ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги про дострокове повернення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 09 квітня 2008 року. (а.с. 28-31).

З матеріалів справи вбачається, що станом на 09 листопада 2015 року позивач визначив у позичальника ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №0(№1) від 09 квітня 2008 року у розмірі 872,62 доларів США та 3193,28 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості, у тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 329,17 доларів США; заборгованість по кредиту прострочена - 522,85 доларів США; заборгованість по процентах поточна - 10,29 доларів США; заборгованість по процентах прострочена - 10,31 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 3085,47 грн; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 107,81 грн. Розмір та складові вказаної заборгованості наведені у довідці-розрахунку станом на 09 листопада 2015 року. (а.с.43-49).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивач, направляючи на адресу відповідачів вимогу про дострокове повернення кредитної заборгованості, не виконав передбаченого укладеним між сторонами договору обов'язку щодо надіслання такої вимог цінним листом з описом та повідомленням про вручення. Тому суд, дійшов вірного висновку про те, що зазначені вимоги не є вимогами про дострокове повернення кредитних коштів у розумінні умов договору, а отже звернення позивача до суду з даним позовом 19 листопада 2015 року є передчасним.

При цьому апеляційним судом обґрунтовано відхилено доводи апеляційної скарги щодо наявність у позичальника вказаної суми заборгованості, оскільки з розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається, що ануїтетний платіж у розмірі 155,08 доларів США в період з 09 лютого 2009 року по 09 липня 2009 року зараховувався виключно на погашення відсотків, внаслідок чого тіло кредиту не зменшувалось, що призвело до збільшення суми боргу. При цьому, відповідно до графіку платежів позичальник за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 09 квітня 2008 року мав сплатити 30356,04 доларів США, з яких 22472,00 доларів США сума кредиту, 7884,04 доларів США розмір відсотків за користування кредитними коштами. Фактично ОСОБА_4 за даним договором станом на день ухвалення рішення місцевим судом сплачено 31227,09 доларів США.

Апеляційним судом враховано, що згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №0 від 09 квітня 2008 року, заборгованість за кредитом та за процентами за користування кредитом відсутня, після внесення грошових коштів від реалізації автомобіля, які зараховані 29 серпня 2014 року на погашення заборгованості за кредитом та на погашення відсотків за користування кредитними коштами, заборгованість зазначена - «0,00» (а.с.32-43).

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
М.К. Гримич
І.М. Фаловська