пр. № 2/759/5749/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліка Василівна, комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.09.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Грек А.В.

19.12.2016 року позивач подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, заборони будь - яким особам у будь - який спосіб відчужувати житло та заборонити відповідним уповноваженим особам, у тому числі, будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов'язані з проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, тощо) права власності на квартиру. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 здійснила продаж квартири, що належить позивачу та її сину, та є предметом спору, іншим особам, які змінили замки на вхідних дверях, надали оголошення про продаж квартири. Вказані дії спрямовані на подальше відчуження житла, що призведе до неможливості виконання рішення суду. Заяву передано судді 20.12.2016 року.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України). Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви (п. 7 постанови).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на сім'ю з двох чоловік, на підставі ордеру НОМЕР_1 від 02.02.1972 року, надано право на зайняття квартири АДРЕСА_1 (а. с. 7 - копія ордеру), з 1973 року позивач та її син зареєстровані за вказаною адресою, квартира позивачем не приватизовувалась (а. с. 18 - 28 - копія паспортних даних, довідка форми №3 від 19.10.2016 року). Те, що приватизація спірної квартири не здійснювалася підтверджується також довідкою Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.12.2016 № 943 (а. с. 65). Наведене свідчить, що спірна квартира повинна перебувати в державній або ж комунальній власності, проте на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2016 року зазначену квартиру відповідач ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 Квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною радою народних депутатів м. Києва від 15.10.2004 року (а. с. 8 - 11 - договір). 18.10.2016 року Святошинським УП ГУ НП у м. Києві внесено відомості до ЄРДР за №0010362 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (Шахрайство) щодо заволодіння шляхом обману квартирою ОСОБА_1 З роздруківки з мережі інтернет (а. с. 54 - 55), наданого позивачем, вбачається що, 13.10.2016 року, 01.11.2016 року розміщено оголошення про продаж квартири АДРЕСА_1.

Позивач просить накласти арешт на квартиру, посилаючись на те, що відповідачі ухилятимуться від виконання рішення суду щодо повернення квартири. Право користування позивачем вказаною квартирою підтверджується ордером НОМЕР_1 від 02.02.1972, а згідно довідки Святошинської РДА в м. Києві від 08.12.2016 року №943, приватизація квартири не оформлювалася.

Наведене свідчить, що між сторонами дійсно виник спір, предмет спору - квартиру, намагаються відчужити третім особам, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у випадку визнання договору купівлі - продажу недійсним.

Вид забезпечення позову - накладення арешту, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, передбачений п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, є таким, що не перешкоджатиме діяльності відповідача та не призведе до порушення законних прав та інтересів позивача, відповідача, а також інших осіб.

За таких обставин підлягає задоволенню заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1, а також заборонити проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ