Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/5162/16 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.Ю.
Провадження № 22-ц/778/4796/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК»

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зобовязання вчинити певні дії.

В позові зазначала, що 13.02.2008 вона уклала із ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір №ZPS0GL00000002. За умовами кредитного договору вона отримала кредит в розмірі 64500 доларів США, строком до 13.02.2023 під 10,8 % річних. Починаючи з листопада 2009 року без її відому банк в односторонньому порядку почав підвищувати відсоткову ставку до 20,16% і вище. Жодних повідомлень про зміну процентної ставки їй банком не надсилалося. У звязку з цим просила суд зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити перерахунок залишку заборгованості за кредитним договором та зарахувати кошти переплачені внаслідок підвищення відсоткової ставки, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненою позовною заявою, в якій просила суд зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити перерахунок залишку заборгованості за кредитним договором №ZPS0GL00000002 від 13 лютого 2008 року, виключивши з нього заборгованість за відсотками та пенею за прострочені відсотки, нараховані за ставкою 15,0% річних та 20,16 % річних замість 10,8% річних.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року позов задоволено.

Зобовязано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити перерахунок залишку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №ZPS0GL00000002 від 13 лютого 2008 року, виключивши з нього заборгованість за відсотками та пенею за прострочені відсотки, нараховані за ставкою 15,0% річних та 20,16 % річних замість 10,8% річних.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, представника позивача адвоката ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини та правовідносини.

13.02.2008 між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №ZPS0GL00000002.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що банк зобовязується надати позичальнику кредит в розмірі 64500 доларів США, строком до 13.02.2023 зі сплатою відсотків 0,90 % на місяць (10,8 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому ОСОБА_3 надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів ).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України (в редакції станом на 01 лютого 2009 року), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно роз'яснень, які містять узагальнення Верховним Судом України судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, від 11 листопада 2011 року, беручи до уваги закріплений Конституцією України принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58), усі рішення банку у будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку після 10 січня 2009 року є неправомірними (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів); належним повідомленням боржника щодо підвищення процентної ставки за кредитом є спосіб, визначений сторонами у договорі. Банк має довести, що він повідомив боржника належним чином; неправомірною є зміна процентної ставки навіть у разі належного повідомлення, якщо договором чітко передбачено підписання в таких випадках додаткової угоди; потрібно також враховувати поведінку сторін після прийняття рішення банком щодо зміни процентної ставки, зважаючи на положення цивільного законодавства про укладення та зміну договору, зокрема: а) якщо боржник сплачує проценти за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, враховуючи частини 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК (навіть за відсутності доказів про належне повідомлення боржника), оскільки фактичні дії свідчать про прийняття пропозиції.

Висновок суду першої інстанції про те, що одностороннє внесення змін до договору банком в частині збільшення процентної ставки з листопада 2009 року до 15% , а з жовтня 2010 року до 20,16% є неправомірним, суди мотивували тим, що відповідач не надав доказів належного повідомлення позивача про зміну процентної ставки. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що боржник був повідомлений банком про збільшення відсоткової ставки з 10,8% до 20,16%.

Судом вірно встановлено, що починаючи з січня 2009 року банк почав нараховувати пеню за прострочення платежів, а позивач здійснювала платежі за кредитом нерегулярно та різними сумами. Тобто, цей розрахунок жодним чином не вказує на те, що позивач, здійснюючи щомісячні платежі у більшому розмірі, сплачувала саме збільшені відсотки за договором.

Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій банку при підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Норми матеріального права судом застосовано правильно, порушень процесуального закону не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про застосування строку позовної давності були предметом дослідження судом першої інстанції та додатково правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотриманні норми матеріального та процесуального права.

А саме, встановлено, що про підвищення розміру відсоткової ставки позичальник дізналася за фактом предявлення до неї позову банком про стягнення заборгованості за кредитним договором у квітні 2016р., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 11.03.2016р. Вказані дати є часом, з якого ОСОБА_4 дізналася про порушення її прав діями відповідача. Позов у цій справ предявлений 10.05.2016р., що є своєчасним і відповідає загальному строку позовної давності.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: