Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 336/1810/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кляшторний В.С.
Провадження № 22-ц/778/3644/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те , що позивач та відповідач 25.01.2008 року укладали кредитний договір № DN81AR100130153, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 86271,60 грн. на термін до 23.01.2015 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відмотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі передбаченому договором. Натомість відповідач, у порушення умов договору та норм закону, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 09.03.2016 року має заборгованість в розмірі 174657,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 90464,64 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 30715,93грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10784,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 42693,02 грн.

Як зазначає позивач в своєму позові, від зазначеної вище суми заборгованості слід виключити суму у розмірі 108785,50 грн., яка була задоволена рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2010 року з відповідача на користь позивача, різниця становить - 65872,09 грн. А також в суму заборгованості входять штрафи відповідно до умов договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 3293,60 грн. - штраф (процентна складова).

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед банком, з урахуванням суми задоволених вимог за рішенням суду становить 69415,69 грн.

Зазначену вище суму заборгованості а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким позов задовольнити повністю.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначив на пропуск позивачем строку позовної давності.

Проте погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом попередньої інстанції установлено, що 25.01.2008 року між відповідачем ОСОБА_5 та позивачем ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір № DN81AR100130153, відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 86271,60 грн. на придбання автомобіля на термін до 23.01.2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в троки та в порядку встановлених договором (а.с. 9-19).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2010 року у іншій справі позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені: кредитно-заставний договір № DN81AR100130153 укладений 25.01.2008 року між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача на користь банку заборгованості у розмірі 108785,50 грн. (а.с.50).

Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі передбаченому договором. Натомість відповідач, у порушення умов договору та норм закону, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 09.03.2016 року має заборгованість в розмірі 174657,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 90464,64 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 30715,93грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10784,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 42693,02 грн.

Як зазначає позивач в своєму позові, від зазначеної вище суми заборгованості слід виключити суму у розмірі 108785,50 грн., яка була задоволена рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2010 року з відповідача на користь позивача, різниця становить - 65872,09 грн.

Колегією суддів встановлено, що вказане рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2010 року до цього часу не виконано, ні повністю, ні частково.

В ході апеляційного розгляду представник банку, уточнив складові вказаної загальної заборгованості і просив колегію суддів стягнути з відповідача вказану суму заборгованості у загальному розмірі 65872,09 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 16813,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20594,48 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 7333,12 грн., та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 21131,06 грн.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з п. 14.11. кредитно-заставного договору № DN81AR100130153 від 25.01.2008 року укладеного сторонами, сторони погодили між собою, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. 15 зворот).

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.02.2013 року вимоги банку знов були задоволенні та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81AR100130153 від 25.01.2008 р. в розмірі 281056,21 грн. звернуто стягнення на рухоме майно легковий автомобіль CHEVROLET, модель LACETTI NF486, 2007 року випуску, кузов - KLINF486Е8К823305, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5, шляхом надання ПАТ ПриватБанк права, стосовно предмету застави, на укладення від імені відповідача договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям предметів застави з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.51-54).

Таким чином, пятирічний термін позовної давності заново почав підліковуватись згідно приписів ч. 2 та ч. 3 ст. 264 ЦК України з лютого 2013 року, а тому подача банком позову до суду у березні 2016 року була в межах погодженого сторонами строку давності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на викладене належної уваги не звернув.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом приймання-передачі від 09 червня 2010 року ОСОБА_5 передав ПАТ КБ "ПриватБанк" вказаний автомобіль LACETTI NF486, 2007 року випуску, та доручив останньому реалізувати його за ринковою вартістю, а виручені кошти направити на погашення заборгованості.

До цього часу вказаний автомобіль знаходиться у банку і не реалізовано.

Згідно зі ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Враховуючи вимоги ст. 616 ЦК України колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до 1000 грн., враховуючи, що банк не надав до матеріалів справи даних, про наявність поважних причин що перешкодили банку на протязі більше 6-ти років реалізувати вказаний автомобіль, та зменшити таким чином розмір заборгованості відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2014 року справа №6-27240св14.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, яким необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 09.03.2016 року за кредитно-заставним договором № DN81AR100130153 від 25.01.2008 року у загальній сумі 45740,93 грн., яка складається з 16813,43 грн. заборгованості за кредитом; 20594,48 грн. - заборгованості по процентам; 7333,02 грн. - заборгованості по комісії; 1000 грн. пеня.

Посилання відповідача на те що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.12.2010 року кредитно-заставний договір № DN81AR100130153 укладений 25.01.2008 року між сторонами було розірвано а тому вимоги банку за даним позовом після розірвання договору є безпідставними - не ґрунтуються на законі.

Так, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Отже у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов'язку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку договору.

Крім того, ураховуючи те, що відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а отже, зобовязання за кредитним договором вважаються припиненими з моменту сплати боржником кредиторові суми кредиту за договором, процентної ставки та пені за несвоєчасну виплату процентів, не можна погодитися з твердженням відповідача про припинення зобовязань за договором у звязку з його розірванням.

Таким чином, у силу зазначених правових норм, за загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє та не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також зберігає в дії окремі його умови щодо зобовязань сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобовязань і після розірвання договору, виходячи з характеру цього договору, за яким кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 09.03.2016 року за кредитно-заставним договором № DN81AR100130153 від 25.01.2008 року у загальній сумі 45740,93 грн., яка складається з 16813,43 грн. заборгованості за кредитом; 20594,48 грн. - заборгованості по процентам; 7333,02 грн. - заборгованості по комісії; 1000 грн. пеня.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді