У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона №8» до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Прокуратура Приморського району м. Одеси, про визнання недійсним договору найму, свідоцтва про право власності та розпорядження органу приватизації та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, виселення; за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, про зобов'язання звільнити житлове приміщення шляхом виселення, за касаційною скаргою Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» на рішення апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Колективне підприємство «Одеська пересувна механізована колона № 8» (далі - КП «ОПМК № 8») звернулося до суду з указаним позовом та, із урахуванням уточнених позовних вимог, просило позбавити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на квартиру НОМЕР_1, визнавши недійсними: п. 3.6 розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 червня 2011 року № 591 щодо укладення договору найму житлового приміщення з ОСОБА_4 на вказану квартиру та видачі особового рахунку; договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 11 липня 2011 року, укладеного Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради з ОСОБА_4, предметом якого є вказана вище квартира; розпорядження органу приватизації (Департаменту міського господарства Одеської міської ради) від 17 серпня 2011 року № 219100 про передачу в приватну спільну часткову власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках двокімнатної спірної квартири; свідоцтва про право спільної часткової власності на спірну квартиру, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради 17 серпня 2011 року; виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення та визначити порядок виконання рішення суду, вказавши, що воно є підставою для зняття з реєстрації місця проживання зі спірної квартири ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 13 грудня 2012 року позивач є забудовником земельної ділянки по АДРЕСА_1 та зобов'язаний до початку будівництва зазначеного жилого будинку здійснити відселення громадян із квартир, що знаходиться по АДРЕСА_2, з надання іншого благоустроєного житла.

Зазначало, що відповідачі у справі, які проживають у квартирі АДРЕСА_2, набули у власність вказану квартиру незаконно.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2011 року зобов'язано Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради було укласти з ОСОБА_4 договір найму житлового приміщення (спірної квартири).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 червня 2011 року № 591 було вирішено укласти договір найму житлового приміщення з ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір було укладено 11 липня 2011 року, в подальшому ОСОБА_4 зареєструвала у вищевказаній квартирі своє місце проживання та місце проживання своїх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що в подальшому стало підставою для приватизації квартири.

Розпорядженням Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 17 серпня 2011 року передано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_2 та в той же день видано свідоцтво про право власності на житло.

Звертало увагу на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2013 року, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення.

Таким чином, підстави для укладення договору найму спірного приміщення відсутні, у зв'язку з чим не було підстав для реєстрації місця проживання у спірній квартирі ОСОБА_4 та її дітей.

Посилаючись на наведене та на те, що право на приватизацію мають тільки наймачі квартир, просило позов задовольнити.

Одеська міська рада звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Департамент міського господарства Одеської міської ради, та просила зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити самовільно зайняту квартиру АДРЕСА_2, шляхом їх виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позов обґрунтовувала тим, що ОСОБА_4 на спірну квартиру ордер не отримувала, підстави для укладення договору найму відсутні, а договір найму було укладено на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2011 року, яке було в подальшому скасовано.

Вказувала, що оскільки у ОСОБА_4 не було підстав для укладення договору найму спірної квартири, відсутні й підстави для реєстрації її місця проживання у спірній квартирі, а також для реєстрації її малолітніх дітей, тобто її малолітні діти набули право власності на спірну квартиру безпідставно, у зв'язку з чим Департаментом міського господарства Одеської міської ради було скасовано розпорядження щодо приватизації цієї квартири.

Крім того, спірна квартира знаходиться в незадовільному стані, не придатна для проживання та фактично є нежитловим приміщенням.

Посилаючись на наведене та на те, що відповідачі порушують права Одеської міської ради як власника на розпорядження вказаною квартирою відповідно до своїх повноважень, просила позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року позов КП «ОПМК № 8» задоволено частково.

Визнано недійсним п.3.6. розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 червня 2011 року № 591 щодо укладення договору найму житлового приміщення з ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 та видачі особового рахунку.

Визнано недійсним договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 11 липня 2011 року, укладений Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради з ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2.

Визнано недійсним розпоряджання Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 17 серпня 2011 року № 219100 про передачу в приватну спільну часткову власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках двокімнатної квартири загальною площею 44, 10 кв. м. під номером АДРЕСА_2

Визнано недійсним свідоцтво про право спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на квартиру під номером АДРЕСА_2, видане 17 серпня 2011 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У задоволенні позову Одеської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог КП «ОПМК № 8» скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі КП «ОПМК № 8» просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог КП «ОПМК № 8» та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, обґрунтовано виходи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, із урахуванням уточнень та доповнень, КП «ОПМК № 8» звернулося до суду з метою виселення відповідачів зі спірної квартири у зв'язку з тим, що має намір здійснювати будівництво жилого будинку з вбудованими приміщеннями та паркінгом по АДРЕСА_1, тому рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 13 грудня 2012 року № 527 зобов'язано КП «ОПМК № 8» до початку будівництва дев'ятиповерхового жилого будинку з вбудованими приміщеннями та дворівневим паркінгом за вказаною вище адресою здійснити відселення громадян-власників приватизованих квартир та членів їх сімей, які проживають у жилому АДРЕСА_2, з наданням іншого благоустроєного житла відповідно до чинного законодавства згідно з додатком до цього рішення.

Разом з тим, вказане рішення виконавчого комітету Одеської міської ради мало місце вже після оформлення правовстановлюючих документів та інших документів, на підставі яких відповідачі проживають у спірній квартирі, зареєструвались за адресою спірної квартири, на ОСОБА_4 оформлено особовий рахунок, а малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стали співвласниками спірної квартири.

Апеляційним судом правильно зазначено й те, що відповідачі не були включені в Список громадян, які підлягають виселенню з жилого будинку АДРЕСА_2 з наданням іншого жилого приміщення.

Крім того, договори між позивачем та Одеською міською радою чи рішення останньої щодо передачі в користування земельної ділянки по АДРЕСА_2, на якій розташована будівля, з якої позивач має намір веселити відповідачі, відсутні.

З огляду на наведені обставини, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що порушення прав КП «Одеська пересувна механізована колона № 8» у зв'язку з проживанням відповідачів у спірній квартирі, їх реєстрацією за вказаною адресою, укладення договору найму, приватизацією цієї квартири та оформленням свідоцтва про право власності на квартиру, не встановлено.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 рокую залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська