Номер провадження: 22-ц/785/7505/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

22.02.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за яким просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №1262 від 28.12.2015 року, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, з продажу 2/3 часток дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, буд.4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (далі - ОМНО) ОСОБА_8;

- скасувати державну реєстрацію права власності від 28.12.2015 року, номер запису 12801759 про реєстрацію за ОСОБА_7 2/3 частки у праві власності на дачні будівлі, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський,4, проведеної приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_8 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обмежень, індексний номер 27591658 від 28.12.2015р.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу №1267 від 28.12.2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з продажу 1/3 частки дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_8;

- скасувати державну реєстрацію права власності від 28.12.2015, номер запису 12802352 про реєстрацію за ОСОБА_7 1/3 частки у праві власності на дачні будівлі, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський,4, проведеної приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_8 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обмежень, індексний номер 27599007 від 28.12.2015;

- зобовязати ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укласти з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 передають у власність (продають), а ОСОБА_3 приймає у власність (купує) 14/1000 частин дачних будівель (зазначеної на схематичному плані літерою «С» - гараж), розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4, за ціною 230000,00грн.;

- стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.08.2015 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 (продавці), з однієї сторони, та ОСОБА_3 (покупець), з другої сторони, був укладений попередній договір купівлі-продажу14/1000 частин дачних будівель (зазначеної на схематичному плані літерою «С» - гараж), розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_9 (далі Попередній договір). У рахунок майбутнього укладання основного договору купівлі-продажу відповідно до п.3 Попереднього договору ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_4В, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали кошти в розмірі 115000 грн., що за домовленістю сторін в еквіваленті становило 5000 доларів США.

Відповідно до п.1 Попереднього договору термін укладання сторонами основного договору був встановлений 14 лютого 2016 року.

09 лютого 2016 року позивачка направила відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повідомлення від 08.02.2016 року про намір укласти основний договір на умовах та в порядку, що визначені Попереднім договором, незважаючи на те, що ще в січні 2016 року відповідачі надіслали приватному нотаріусу ОСОБА_9 та позивачці лист, в якому повідомили про неможливість укласти основний договір у звязку з неможливістю отримання кадастрового номера земельної ділянки, на якій розташований обєкт продажу.

Позивач вважала, що відповідачі у своєму вищевказаному листі вказали надуману підставу неможливості відмови від виконання зобовязань, прийнятих на себе у Попередньому договорі, а саме укладення основного договору, умисно порушили домовленості, що були викладені в Попередньому договорі.

У звязку з цим, у своїх повідомленнях, які відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали 09.02.2016 року, позивачка запропонувала вищевказаним особам для укладення основного договору та проведення остаточних розрахунків підготувати всі необхідні документи та о 12год-00хв. 12.02.2016 року або 15.02.2016 року, так як 14.02.2016 року припадав на неділю (вихідний), зявитися до приватного нотаріуса ОСОБА_9 для укладення основного договору.

Однак, 12.02.2016 року жоден із відповідачів не зявився до вказаного нотаріуса, а 15.02.2016 року відповідачі усно та письмово повідомили позивачці, що не можуть укласти основний договір, а тому повертають грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США, які були їм передані в якості авансового платежу по основному договору. Того ж дня в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_9 позивачка отримала від відповідачів 5000,00 доларів США, про що написала їм розписку.

Разом з тим, того ж дня позивачці стало достовірно відомо, що відповідачі не уклали з нею основний договір, так як ще 28.12.2015 року вони здійснили відчуження належних їм дачних будівель, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_10 передали, а ОСОБА_7 прийняла у власність 2/3 частин дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок №4. Відчужувана частка будівель складалась в цілому з дачного будинку під літерами «Г,Г1,Г2», загальною площею 162,7 кв.м., житловою площею 111,7 кв.м., дачного будинку під літерою «Т», загальною площею 26,5кв.м., житловою площею 21,8 кв.м., дачного будинку під літерою «Р», загальною площею 29,5кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «гЗ» - навіс, «оі» - навіс, «02» літня кухня, «оЗ» - навіс, «п1» - сарай, «С»- гараж, «Т1» навіс, «т2» - навіс, №1-3 - огорожа, І - вимощення.

Крім того, в той же день - 28.12.2015 року, ОСОБА_6 також уклала із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_7 прийняла у власність 1/3 частку дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок №4. Відчужувана частка будівель складалась в цілому з дачного будинку під літерами «Г,Г1,Г2», загальною площею 162,7 кв.м., житловою площею 111,7 кв.м., дачного будинку під літерою «Т», загальною площею 26,5кв.м., житловою площею 21,8 кв.м., дачного будинку під літерою «Р», загальною площею 29,5кв.м., житловою площею 14,4 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «гЗ» - навіс, «оі» - навіс, «02» літня кухня, «оЗ» - навіс, «пі» - сарай, «С»- гараж., «Т1» навіс, «т2» - навіс, №1-3 - огорожа, І - вимощення.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила визнати вищевказані договори недійсними, оскільки вони були укладені з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, для укладання договору купівлі-продажу будівлі чи споруди потрібен кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташована будівля (споруда), що відчужується. Проте, усупереч вимогам закону в договорі, укладеному між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, та в договорі, укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відсутній кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташовані вищевказані обєкти, серед яких є і гараж (літ. «С»).

Крім того, як вбачається з договору, укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, та з договору, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в переліку будівель, що продаються, було зазначено гараж (літ. «С»). Тобто цими договорами гараж (літ. «С») був вказаний як обєкт договору купівлі-продажу.

Однак, на дату укладання зазначених оспорюваних договорів - 28.12.2015 p., гараж (літ. «С») як обєкт нерухомості фактично не існував, так як станом на 21.08.2015 року був демонтований ОСОБА_11 на замовлення позивачки відповідно до договору підряду від 16.08.2015 року на проведення реконструкції гаражу, як то було передбачено між позивачкою та відповідачами п.5 Попереднього договору.

Зазначене підтверджується Актом про виконання робіт від 21.08.2015, фотографіями території, де знаходився гараж та не заперечується сторонами у справі.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.02.2016 року, за відповідачем ОСОБА_7 зареєстровано право спільної часткової власності на дачні будівлі, що розташовані за адресою: м.Одеса, провулок Морський, 4 на підставі договору купівлі-продажу №1267 від 28.12.2015 року (1/3 частка у праві власності) та договору купівлі-продажу №1262 від 28.12.2015 (2/3 частки у праві власності), а отже і до неї перейшло право власності на знесену та неіснуючу споруду гаражу літ. «С», що входить до складу вищевказаного обєкта нерухомості.

Крім того, продаж часток дачних будівель було вчинено за 420 000,00 грн. та 210 000,00 грн., оціночна вартість дачних будівель згідно вищевказаних договорів купівлі- продажу складає 629 325, 00 грн. (209 775,00 грн. - 1/3 частка та 419 550,00 грн. - 2/3 частки). За умови такої значної вартості гаража, що складає більше 1/3 від загальної вартості дачних будівель, яка вказана в оспорюваних договорах, її не можливо вважати незначною або не вважати гараж не суттєвим обєктом у порівнянні з проданим на користь ОСОБА_7 майном - дачними будівлями.

У звязку з цим, позивачка вважала, що оціночна вартість часток дачних будівель, яка була проведена ФОП ОСОБА_12 для визначення ціни договорів від 28.12.2015 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (звіт N8-151120-075, ідентифікатор за базою ФДМУ 795543_20112015_NS-151120-075) та від 28.12.2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (звіт N8-151120-076, ідентифікатор за базою ФДМУ 795571_20112015_NS- 151120-076), визначена з порушенням чинного законодавства та не відповідає дійсній вартості проданого майна.

Позивачка зазначила, що укладенням спірних договорів купівлі-продажу порушено її права, як користувача гаража та особи, яка повинна була його придбати, вказані договори мають бути визнані недійсними, а реєстрація речового права - права власності на вказані в них обєкти нерухомості за відповідачем ОСОБА_7 має бути скасована, так як у цих договорах не вказаний кадастровий номер земельної ділянки, а також ці договори укладені відносно неіснуючого (знесеного) обєкта нерухомості.

Окрім вищевказаних порушень закону при укладенні спірних договорів, позивачка вважала, що продавці ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 ввели в оману покупця ОСОБА_7 відносно відсутності прав третіх осіб на вже неіснуючий обєкт продажу, тобто такі їх дії містять ознаки, вказані в ст.230 ЦК України, продавці не тільки приховали відсутність гаражу, а й не повідомили покупця про наявність Попереднього договору відносно гаража (літ. «С»), укладеного між ними і ОСОБА_3, який надавав позивачці право на користування та реконструкцію гаражу.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 наполягав на задоволенні позовних вимог, представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_13 позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_8 у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вона не була стороною спірних правочинів, її права при їх укладенні порушені не були, а тому вона не має права на зобовязання відповідачів на укладення з нею договору купівлі-продажу 14/1000 частин дачних будівель (зазначеної на схематичному плані літерою «С» - гараж), як то було зазначено у Попередньому договорі та не має права на захист інших не порушених прав.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Обставини щодо укладення 14 серпня 2015 року між продавцями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_3 Попереднього договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1420, 14/1000 частин дачних будівель (зазначеної на схематичному плані літ. «С» - гараж), розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 4, у встановленій формі та на умовах, визначених цим договором, визнані сторонами, та підтверджуються матеріалами справи, а тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

Також вважаються встановленими обставини стосовно того, що за Попереднім договором покупець передала продавцям 5000 доларів США, що було еквівалентом 115 000 грн., а залишок 5000 доларів США мала передати в момент укладення основного договору 14 лютого 2016 року. Враховуючи, що відповідачі відмовились від укладення основного договору купівлі-продажу 14/1000 частин дачних будівель (зазначеної на схематичному плані літ. «С» - гараж), розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 4, вони повернули покупцю позивачці ОСОБА_3 отримані за Попереднім договором 5000 доларів США.

Спірними в даному випадку є питання стосовно того, чи є правові підстави для визнання недійсними договору купівлі-продажу 2/3 частин дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок №4, укладеного 28.12.2015 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та договору купівлі-продажу 1/3 частин дачних будівель, розташованих за тією ж адресою, укладеного в той же день між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, до складу яких входить літ. «С» - гараж?

Чи є правові підстави для скасування державної реєстрації речового права - права власності на вказані обєкти нерухомості за відповідачем ОСОБА_7?

Чи є правові підстави для зобовязання відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укласти з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу14/1000 частин дачних будівель (зазначеної на схематичному плані літерою «С» - гараж), розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4, за ціною 230 000,00грн.?

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною 2 ст.635 ЦК України передбачено, що якщо сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зазначене найшло відображення в п.8 укладеного між сторони Попереднього договору від 14.08.2015 року, зокрема, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладання договору, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням.

Разом з тим, статтею 635 ЦК України не передбачено такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобовязання щодо укладення основного договору, як спонукання до його укладення в судовому порядку.

Зазначене узгоджується з вимогами ч.3 ст.635 ЦК України, згідно з якою зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором.

У п.8 Попереднього договору, сторони визначили, що зобовязання, встановлене цим договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку встановленого договором, або якщо жодна із сторін не направила другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, інша сторона Попереднього договору може претендувати лише на відшкодування збитків відповідно до ч.2 ст. 635 ЦК України, а не на зобовязання відповідачів укласти основний договір.

Припинення зобовязання з попереднього договору внаслідок не укладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обовязку в натурі чи виникнення основного договірного зобовязання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Як було зазначено вище, основний договір купівлі-продажу у строк, встановлений Попереднім договором, тобто до 14.02.2016 року, сторонами укладено не було. Відповідачі попередили позивача про неможливість укладання основного договору в грудні 2015 року. При цьому, кошти, попередньо сплачені позивачкою у сумі 115 000 грн., в еквіваленті 5 000 доларів США відповідачі повернули позивачці, про що ОСОБА_3 15.02.2016 року написала відповідну розписку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зобовязання, встановлене Попереднім договором від 14.08.2015 року, між сторонами припинилось, а тому правових підстав для зобовязання відповідачів укласти з позивачкою основний договір на умовах, визначених Попереднім договором, матеріали справи не містять.

З питанням щодо відшкодуванням збитків, передбачених ч.2 ст.635 ЦК України, позивачка до сторін чи з відповідним позовом до суду не зверталась.

З підстав викладеного, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що інші підстави, з яких позивачка звернулась до суду з відповідним позовом, зокрема відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташований обєкт продажу, не відповідність оціночної вартості придбаного ОСОБА_7 майна, дійсній вартості, не можуть бути підставою для визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу за позовом ОСОБА_3, оскільки не свідчать про порушення її прав та інтересів.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання договору купівлі-продажу №1267 від 28.12.2015 року (1/3 частка у праві власності) та договору купівлі-продажу №1262 від 28.12.2015 (2/3 частки у праві власності), недійсними, то слід зазначити, що вона не є стороною у вказаних договорах, а тому має право на їх оспорювання лише у разі порушення її прав цими договорами.

Однак, колегія судів зазначає, що вказаними договорами купівлі-продажу права позивачки ОСОБА_3 порушені не були.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що позивачка ОСОБА_14 мала намір на купівлю лише 14/1000 частин дачних будівель, а саме приміщення гаражу, зазначеного на схематичному плані літерою «С» - гараж, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4.

У пункті 5 Попереднього договору сторони домовились, що ОСОБА_3 має право на користування та реконструкцію в 14/1000 частин дачних будівель (зазначеної на схематичному плані літ. «С» - гараж), розташованих за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 4, до укладення основного договору, а саме до 14 лютого 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, шо позивачка ОСОБА_14 здійснила реконструкцію вказаного гаражу в серпні 2015 року, шляхом його демонтажу.

Так, судом обгрунтовано встановлено, що станом на 21.08.2015 року на замовлення позивачки були здійснені роботи з реконструкції гаражу за адресою м. Одеса, пров. Морський. 4, в частині демонтажу ветхої конструкції гаражу, прибирання сміття, закладки ям, розчищення та влаштування площадки під гаражем для паркування автомобіля. Здійснення цих дій було правом позивачки, передбачене Попереднім договором, та здійснювались нею на власний розсуд без згоди відповідачів у встановленому законом порядку, проте це не були істотні умови договору та вчинення цих дій не вказує на порушення прав позивачки, за захистом яких остання звернулась до суду. Знесення позивачкою відповідного гаражу в порушення встановленого законом порядку не є підставою для визнання оскаржуваних договорів купівлі-продажу недійсними.

Таким чином, на час укладення спірних договорів купівлі-продажу 1/3 та 2/3 часток дачних будівель, приміщення гаражу, зазначеного на схематичному плані літерою «С» - гараж, не існувало, оскільки його знесла позивачка ОСОБА_14

Тобто, зазначені обставини додатково свідчать про відсутність порушення прав позивачки ОСОБА_14 укладенням спірних договорів купівлі-продажу та неможливості зобовязати відповідачів укласти з нею основний договір купівлі-продажу неіснуючого обєкту.

Як наслідок, позивачка ОСОБА_14 також не має права на скасування державної реєстрації речових прав відповідачки ОСОБА_7 на дачні будівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/3 та 2/3 часток дачних будівель, в частині гаражу, зазначеного на схематичному плані літерою «С» - гараж, оскільки останнього на час укладення спірних договорів не існувало.

За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Однак, як було зазначено вище, такого майна, як «гараж», зазначеного на схематичному плані літерою «С» - гараж, на час укладення спірних договорів купівлі-продажу дачних будівель 28.12.2015 року не існувало, через його демонтаж, а тому він не міг бути обєктом купівлі-продажу.

У звязку з цим, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення суду скасувати, в частині відмови у визнанні частково недійсними договорів купівлі-продажу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу №1262 від 28.12.2015 року, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, з продажу 2/3 часток дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, в частині приміщення літера «С» - гаражу.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу №1267 від 28.12.2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з продажу 1/3 частки дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, будинок 4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, в частині приміщення літера «С» - гаражу.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 щодо скасування державної реєстрації за відповідачем ОСОБА_7 речових прав на майно, в даному випадку в частині літера «С» - гаражу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки при здійсненні державної реєстрації речових прав, приміщення літера «С» - гараж не було зазначено.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують. У звязку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду, в частині відмови у визнанні частково недійсними договорів купівлі-продажу, слід скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу від 28.12.2015 року 1/3 та 2/3 часток дачних будівель, в частині приміщення літера «С» - гаражу.

В іншій частині рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, у звязку з чим його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року скасувати, в частині відмови у визнанні частково недійсними договорів купівлі-продажу.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу №1262 від 28.12.2015 року, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, з продажу 2/3 часток дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Морський, будинок 4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, в частині приміщення літера «С» - гаражу.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу №1267 від 28.12.2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з продажу 1/3 частки дачних будівель, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Морський, будинок 4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, в частині приміщення літера «С» - гаражу.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_15

ОСОБА_2