Справа № 183/4047/16
Провадження № 2/183/2275/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

за участю секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської районної спілки споживчих товариств (райспоживспілка), третя особа Новомосковська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 16 лютого 2001 року між нею, з однієї сторони, та Новомосковською райспоживспілкою в особі ОСОБА_2, з іншої сторони, укладений договір купівлі-продажу обєкту нерухомості, а саме: приміщення кулінарії кафе загальною площею 234,6 м2, з побудовами котельня Б, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, 8, інвентарна вартість якого на момент укладення договору становила 43 800 грн. Договір зареєстровано на Товарній біржі "Новомосковська" за реєстраційним № 000021 від 16 лютого 2001 року. 13 грудня 2001 року їй видано реєстраційне посвідчення на приміщення кулінарії кафе "Теремок" на вул. Шевченко, 8 у м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області і записане у реєстрову книгу за № 175-1. Але пізніше з'ясувалось, що Товарна біржа "Новомосковська" не мала законних підстав засвідчувати договір, який відповідно до чинного законодавства України повинен бути посвідчений нотаріально, сторонами угоди виконані всі її істотні умови. На теперішній час виникла необхідність переоформлення документів на зазначене приміщення кулінарії кафе.

У звязку з чим просила суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: приміщення кулінарії кафе загальною площею 234,6 м2, з побудовами котельня Б, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, 8, складеного 16 лютого 2001 року між нею та Новомосковською райспоживспілкою в особі ОСОБА_2, зареєстрований на Товарній біржі "Новомосковська", реєстраційний № 000021, записаний в реєстрову книгу за № 175-1 та визнати за нею право власності на приміщення кулінарії кафе загальною площею 234,6 м2, з побудовами котельня Б, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, 8.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи за її відсутності не клопотала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 115).

Представник відповідача Новомосковської районної спілки споживчих товариств в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 78).

Представник третьої особи Новомосковської товарної біржі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 лютого 2001 року ОСОБА_1 придбала у Новомосковської райспоживспілки в особі ОСОБА_2 приміщення кулінарії кафе, цегла, розміром 234,6 м2 загальної площі з побудовами: котельня Б, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, 10, що підтверджується укладеним договором купівлі-продажу (а.с. 15, 103). Відповідно до ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року "Про товарну біржу" угоду було зареєстровано на Товарній біржі "Новомосковська".

Вищезазначене приміщення кулінарія кафе належало Новомосковській райспоживспілці на праві колективної власності згідно свідоцтва про право власності від 14 лютого 2001 року, виданого Новомосковською районною радою на підставі Розпорядження Голови Новомосковської районної ради від 17 грудня 1999 року № 189, зареєстрованого в реєстрову книгу за № 175-1 (а.с. 101), що також підтверджується завіреною копією зазначеного розпорядження (а.с. 114).

Крім того, згідно довідки Новомосковської спілки споживчих товариств (райспоживспілка) № 140 від 09 листопада 2016 року, колишній обєкт нерухомості Новомосковської райспоживспіки, розташований за адресою: м. Перещепине, вул. Шевченка, 10, Новомосковського району Дніпропетровської області, проданий Новомосковською райспоживспілкою за договором купівлі-продажу від 16 лютого 2001 року через Новомосковську товарну біржу (реєстровий № 000021) громадянці ОСОБА_1, мав назву "Кулінарія кафе "Дитяче" (розпорядження Новомосковської райдержадміністрації від 17 грудня 1999 року № 189). У 2000-2001 роках, у зв'язку з антиалкогольною компанією, найменування кулінарія кафе "Дитяче" було змінено на кулінарія кафе "Теремок" і до технічного паспорту, виготовленого 05 лютого 2001 року для оформлення договору купівлі-продажу, вказаний обєкт був занесений під назвою кулінарія кафе "Теремок". Кулінарія кафе "Дитяче" та Кулінарія кафе "Теремок", що розташоване за адресою: вул. Шевченка, 10, м. Перещепине, Новомосковського району Дніпропетровської області один і той же обєкт нерухомості, який належав Новомосковській райспоживспілці на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації від 17 грудня 1999 року № 189 та проданий Новомосковською райспоживспілкою згідно договору купівлі-продажу від 16 лютого 2001 року (реєстровий № 000021) через Новомосковську товарну біржу, який був зареєстрований Новомосковським Бюро технічної інвентаризації 13 грудня 2001 року за № 175-1, на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 111).

Відповідно до копії технічного паспорту, складеного 05 лютого 2001 року, відчужений обєкт нерухомості кулінарія кафе "Теремок", розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, 8, та в цілому складається з: приміщення кулінарії кафе, загальною площею 234,6 м2 з побудовами: котельня Б (а.с. 6-14), що також підтверджується матеріалами архівної справи на обєкт нерухомості (а.с. 84-106).

Згідно довідки виконкому Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 2261 від 19 липня 2016 року, приміщення кулінарії кафе "Теремок", власником якого є ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 16 лютого 2001 року (р. № 175/1) і яке значилося за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, буд. № 10, після уточнення нумерації будинків по вулиці, на теперішній час має юридичну та поштову адресу: м. Перещепине, вул. Шевченко, № 8 Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 61).

Як свідчить укладений договір, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, така домовленість підтверджена письмовим доказом, відбулося повне виконання договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а відповідач позивачу об`єкт нерухомого майна, договір зареєстровано на товарній біржі, однак його нотаріально не посвідчено. Станом на час розгляду справи позивач здійснює право користування та володіння будинком, з доданих до справи документів порушення прав третіх осіб не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" № 1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року, згідно ч. 2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Міністерство юстиції України за № 17-12-44 від 10 квітня 1998 року, роз'яснює, що угоди укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачалось, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року "Про судову практику по справам про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст. ст. 242, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору.

Тим часом, у відповідності зі ст.ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності зі ст. 153 ЦК УРСР договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцю на праві власності нерухомого майна. Позивачем у справі усі умови за договором виконані. Згідно вищевказаного договору відчужувана нерухомість продана позивачу. Грошові кошти отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог ст. 237 ЦК України, суду не надано, крім того сторони у своїх письмових заявах, наданих суду, не заперечували проти позову, оскільки позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач визнав, тому, суд вважає укладений договір дійсним.

Оскільки, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, позивач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України "Про власність" набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним. Передбачених законом підстав для не визнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного домоволодіння в судовому порядку не має.

Статтею 392 діючого ЦК України передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки позивач не може розпоряджатися спірним майном внаслідок невизнання дійсності договору нотаріальною конторою, і таке невизнання обумовлено неналежним оформленням правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: приміщення кулінарії кафе загальною площею 234,6 м2, з побудовами котельня Б, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, 8, укладений 16 лютого 2001 року між ОСОБА_1 та Новомосковською райспоживспілкою в особі ОСОБА_2, зареєстрований на Товарній біржі "Новомосковська", реєстраційний № 000021, записаний в реєстрову книгу за № 175-1.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на приміщення кулінарії кафе загальною площею 234,6 м2, з побудовами котельня Б, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепине, вул. Шевченко, 8.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна