РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Апаллонової Ю.В.,

при секретарі Кудряшовій Ю.І.,

за участю : позивача: ОСОБА_1

представника відповідача Куртмоллаєва А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :
26.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 19.11.1987 року по 19.02.1989 рік. У 1987 році, при виконанні службового обов`язку в ДРА, в результаті підриву на міні, отримав множинне осколкове поранення голови, лівої руки, спини, ЗЧМТ-контузія, проявом якого стали шкіряні рубці на голові, на лівій кісті, на спині, післятравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІII ст., прогресуючий кризовий перебіг, з вираженим астенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру, мнестичним зниженням, емоційно- вольовою нестійкістю, післятравматичний цереборальний арахноїдит з вираженим лікворо гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом, що підтверджено медичними та військово обліковими документами.

У зв`язку з травмою, отриманою під час захисту Вітчизни, порушено нормальний стан, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Постійно виникає головна біль при зміні погоди, фізичному навантаженні, запаморочення, похитування при ході, значне погіршення пам`яті, зниження слуху, працездатності, дратівливість, порушення сну, загальна різка слабкість. Він не має можливості зараз працювати, оскільки пересуватися на велику відстань без сторонньої допомоги не може Це поставило позивача у незручне становище, оскільки він не можу матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, який був в той час, коли працював. Заробітна плата позивача була основним засобом існування його родини, а на теперішню пенсію забезпечити б самим необхідним себе, своїх дітей та дружину є просто неможливим. Це додає багато неприємних відчуттів. Позивач не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває психологічний дискомфорт, виражений у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху. Усі ці фактори викликають негативні емоції й переживання. Порушено нормальні життєві зв`язки, доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму 60000,00 грн.., позивач виходить із тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також з фізичного та значного погіршення стану здоров`я, оскільки ушкодження здоров`я зазнав, проходячи військову службу та отримання травми та чисельних хвороб, які турбують і по сьогоднішній день, роблячи життя нестерпним, безбарвним та пригніченим. Після чисельних лікувань стан здоров`я не покращився. Пересувається лише за допомогою милиць.

За результатами огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії була встановлена 2 група інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Довідкою

військово-лікарською комісією та медичними висновками зазначається, що травма пов`язана з проходженням військової служби.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн., яка була завдана в результаті ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідача проти позову заперечує, надав письмові заперечення і пояснив, що відсутні докази вини відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 19.11.1987 року по 19.02.1989 рік. У 1987 році, при виконанні службового обов`язку в ДРА, в результаті підриву на міні ОСОБА_1 отримав множинне осколкове поранення голови, лівої руки, спини, ЗЧМТ-контузія, проявом якого стали шкіряні рубці на голові, на лівій кісті, на спині, післятравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІII ст., прогресуючий кризовий перебіг, з вираженим астенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами змішаного характеру, мнестичним зниженням, емоційно- вольовою нестійкістю, післятравматичний цереборальний арахноїдит з вираженим лікворо гіпертензивним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом, що підтверджено медичними та військово обліковими документами. (а.с.9-20)

З 09.02.2015 року позивач отримав інвалідність 2 групи, яка пов`язана з проходження військової служби.

Виходячи з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, наявні правові підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, одержаного в період проходження військової служби та наслідки такого захворювання, спричинили ОСОБА_1 втрати немайнового характеру у вигляді психологічного дискомфорту (переживаннях та хвилюваннях), душевних стражданнях, тривале лікування позначилося на здоров`ї позивача.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав позивач під час проходження військової служби, пов`язане з її проходженням. Причинний зв`язок встановлено Протоколом №135 від 19.01.2015 засідання Центральної військово- лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, консультативним висновком, довідкою військового комісару Центрального об`єднаного районного військово комісаріату №11/51 від 28.11.2011р., випискою із акту огляду МСЕК, довідкою до акту огляду МСЕК, виписними епікризами та індивідуальною програмою реабілітації інваліда( а.с 9,12-25, 58).

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач отримав поранення, які призвели до захворювання та встановлення інвалідності, під час проходження військової служби на території Демократичної Республіки Афганістан, де велись бойові дії, що призвело до фізичного болю та моральних страждань внаслідок ушкодження здоров`я, він має право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 23, 1167 ЦК України.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`ясненням, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує ступінь моральних страждань позивача. Протягом багатьох років позивач щодня переживає душевні страждання та у зв`язку з хворобою позбавлений нормального життя.

Згідно із ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 ЦК України держава України є учасником цивільних відносин. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про збройні сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України.

Таким чином, обовязок держави відшкодувати позивачеві завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 р. у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів.

При вирішені справи суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що між пораненням, отриманим позивачем в період проходження військової служби, та захворюванням, яке він має на цей час, відсутній причинний зв`язок, оскільки це спростовується наведеним вище витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 19.01. 2015 р. (а.с.16)

Також не приймається до уваги ствердження представника відповідача про те, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди внаслідок зазначеного пошкодження здоров`я, оскільки в судовому засіданні встановлена наявність у позивача захворювання, причиною якого

стало поранення, отримане в період проходження військової служби, а згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Таким чином, встановлена ОСОБА_1 друга група інвалідності, від пересувається за допомогою милиць, що є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а, тому, позивач має право вимагати відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховуючи тяжкість вимушених змін в житті ОСОБА_1 виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди підлягає сума - 50000,00 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 57- 61, 88, 212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн., в решті позову відмовити.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Ю.В. Апаллонова