АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________Справа №642/3769/16-ц. Головуючий 1 інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц/790/7095/16. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю секретаря: - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» - про стягнення заробітний плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 15 січня 1988 року він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Харківський завод електроапаратури» (далі - ДП «Харківський завод електроапаратури») та працював на посаді регулювальника РЄА і приладів шостого розряду.

3 вересня 2010 року Національним космічним агентством України видано наказ №277 про ліквідацію ДП «Харківський завод електроапаратури».

На підставі цього наказу створено ліквідаційну комісію, якою у відповідності до чинного законодавства з 8 вересня 2010 року розпочато процедуру ліквідації ДП «Харківський завод електроапаратури».

Наказом по підприємству №201 від 15 листопада 2010 року його звільнено з роботи у звязку з ліквідацією підприємства за п. 1 ст. 40 КЗпП України .

У день звільнення з роботи з ним не проведено повний розрахунок та не виплачено йому заробітну плату, вихідну допомогу.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 47, 44, 116,117 КЗпП України, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ДП «Харківський завод електроапаратури» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 23 021 грн. 23 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 158 804 грн., вихідну допомогу при звільненні в сумі 2780 грн.

Представник ДП «Харківський завод електроапаратури» в судове засідання не зявився.

В письмових запереченнях наданих до суду позов не визнав.

При цьому посилався на те, що ДП «Харківський завод електроапаратури» заборгованості по заробітній платі перед позивачем не має. 15 листопада 2010 року ОСОБА_6 був звільнений з роботи у звязку з ліквідацією підприємства та на даний час не є його працівником. ДП «Харківський завод електроапаратури» перебуває у стадії ліквідації згідно наказу НКАУ №277 від 3 вересня 2010 року. Керівним органом підприємства є ліквідаційна комісія. Ліквідаційною комісією складено та визначено реєстр кредиторів, де кредиторська заборгованість перед колишніми працівниками включена до другої черги реєстру. ОСОБА_6 з кредиторською заборгованістю в розмірі 23 021 грн. 23 коп. знаходиться у другій черзі. Погашення кредиторської заборгованості здійснюється ліквідаційною комісією перед усіма кредиторами черги пропорційно від суми кредиторських вимог.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Харківський завод електроапаратури» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 158 804 грн., судовий збір в сумі 1588 грн. 04 коп., а всього 160 392 грн. 04 коп.

В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Харківський завод електроапаратури», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що при звільненні позивача з роботи відповідач безпідставно не виплатив йому всіх сум, що належать від підприємства, а тому зобовязаний виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що наказом по підприємству №29-к від 12 січня 1998 року ОСОБА_7 прийнято на роботу до ДП «Харківський завод електроапаратури» на посаду регулювальника РЄА та приладів шостого розряду ( а. с. 10).

Наказ Національного космічного агентства України №277 від 3 вересня 2010 року прийнято рішення про ліквідацію ДП «Харківський завод електроапаратури», створено ліквідаційну комісію, якою відповідно до діючого законодавства розпочата процедура ліквідації ДП «Харківський завод електроапаратури» ( а. с.12).

Наказом по підприємству №201-к від 15 листопада 2010 року ОСОБА_7 звільнено з роботи з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 8).

Згідно довідки ДП «Харківський завод електроапаратури» від 10 березня 2016 року заборгованість підприємства перед ОСОБА_7 по заробітній платі становить 23 021 грн. 23 коп. Його кредиторські вимоги по заробітній платі включені до Реєстру кредиторів ДП «Харківський завод електроапаратури» у 2 чергу та будуть виплачені у відповідності з чинним законодавством (а. с. 11).

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до розяснень, викладених в абз. п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом апеляційної вставлено, що у день звільнення з роботи по теперішній час ОСОБА_7 не була виплачена заробітна плата в розмірі 23 021 грн. 23 коп., оскільки в ДП «Харківський завод електроапаратури» відбувається процедура ліквідації та відсутні кошти на її виплату.

Наведене свідчить, що в діях відповідача відсутня вина у невиплаті ОСОБА_8 належних йому сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, оскільки на день його звільнення з роботи та до дня звернення з позовом ДП «Харківський завод електроапаратури» не працювало, будь-яких доходів від реалізації основних фондів не отримувало.

Стягуючи з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 158 804 грн., суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини та помилково дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частин.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1588 грн. 04 коп., суд першої інстанції не рахував, що при звернення з позовом в суд ОСОБА_9 не сплачував в дохід держави вказану суму судового збору.

Вказані обставини не спростовував представник ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Колегія суддів не може погодись з рішенням суду й в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ДП «Харківський завод електроапаратури» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Згідно ч. 1 ст. 94, ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судовим розглядом встановлено, що при звільнення з роботи відповідач не виплати позивачу заробітну плату в розмірі 23 021 грн. 23 коп., а тому суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_6 в цій частині.

Включення кредиторських вимог ОСОБА_6 по виплаті заробітної плати до Реєстру кредиторів ДП «Харківський завод електроапаратури» у 2 чергу, само по собі не є підставою для відмови у захисті порушених трудових прав позивача та відмови йому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі.

За таких обставин, колегія судів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ДП «Харківський завод електроапаратури» на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в розмірі 23 021 грн. 23 коп.

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ДП «Харківський завод електроапаратури» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги при звільненні з роботи за їх недоведеністю.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач ОСОБА_6 звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом в суд про стягнення заробітної плати на підставі п. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд постановляє рішення суду на користь позивача, а тому стягує з відповідач в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» - задовольнити -частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 6 жовтня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в розмірі 23 021 (двадцять три тисячі двадцять одну) грн. 23 (двадцять три) коп.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» на користь держави судовий збір в розмірі 551(пятсот пятдесят одну) грн. 20 ( двадцять) коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: