Справа № 594/241/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді: Губіш О.А.

при секретарі : Окулянко У.Г.

з участю

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Драгана до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 28 жовтня 2014 надав відповідачу ОСОБА_2 позику в сумі 15 000 доларів США, що еквівалентно 406200 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 01 березня 2016 р., яку остання зобовязувалася повернути до 28 січня 2016 року, на підтвердження чого відповідач надала відповідну розписку.

Проте, у визначений строк ОСОБА_2 борг не повернула. Жодних дій та заходів, спрямованих на повернення позики не вживала, від виконання свого обов»язку щодо повернення суми боргу ухилялася.

А тому, просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики від 28 жовтня 2014 року в розмірі 406200 грн., та понесені судові витрати по справі.

В судовому засіданні сторони, кожен окремо, подали до суду заяви, згідно яких надали суду укладену між ними мирову угоду та просили суд таку визнати.

Так, за умовами мирової угоди сторони дійшли погодження щодо змісту правовідносин, про те, що між ними було укладено договір позики, погодження щодо виконання зобв»язань за таким, а саме, що позивач надав відповідачу у борг кошти в сумі 15000 доларів США, що еквівалентно 406200 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 01 березня 2016 р., погодження щодо боргу, про те, що мировою угодою зафіксована сума основного зобов»язання в розмірі 406200 грн., погодження щодо погашення боргу, про те, що відповідач погашає борг шляхом передачі права власності на належну їй квартиру № 76 по вул. Євгена Коновальця у м. Івано-Франківськ, та що підставою для реєстрації права власності за позивачем на таку є мирова угода, затверджена судом. Крім того, погодили порядок припинення зобов»язань, інші умови, за якими, зокрема, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Дослідивши умови мирової угоди, яку сторони надали суду та просили визнати, суд приходить до висновку, що остання вимогам закону не відповідає, у визнанні такої слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У ч. 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За положеннями ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

А отже, в даному випадку, при визнанні мирової угоди, суд фактично своєю ухвалою визнає право власності за позивачем на належну відповідачу квартиру, на підставі чого у нього виникне право реєстрації такого права, що суперечить закону.

При цьому, суд враховує пояснення відповідача про те, що між сторонами будь-які-договірні відносини з приводу переходу права власності на належне їй нерухоме майно не укладалися, оскільки такі потребують додаткових затрат з її сторони.

Суд не знаходить, що укладена мирова угода ґрунтується на взаємних поступках сторін та стосується виключно їх прав та обов»язків щодо предмета позову.

Частиною 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

За змістом вказаної статті мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з'ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

Таким чином, укладена між сторонами мирова угода не відповідає вимогам закону, а тому не може бути визнана судом.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 175 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

У задоволенні заяв позивача та відповідача щодо визнання мирової угоди, укладеної між сторонами у справі за позовом ОСОБА_1 Драгана до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Судовий розгляд справи продовжити.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Борщівського районного суду О.А.Губіш