Ухвала

іменем україни

07 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона з ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 14 лютого 2006 року, мають спільних дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2005 року з ОСОБА_4 стягувалися аліменти на утримання сина та дочки в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. Після закінчення стягнення аліментів на сина ОСОБА_6 розмір аліментів не переглядався, а тому на теперішній час розмір аліментів менший, ніж визначений законом мінімальний розмір на одну дитину, що становить 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У будь-яких додаткових витратах на утримання дочки ОСОБА_4 добровільно брати участь відмовляється. Також ОСОБА_3 зазначила, що на теперішній час дочка ОСОБА_7 навчається в Золотоніській ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів, витрати на її виховання та розвиток (харчування, одяг, взуття, канцтовари та інше) є значно більшими, ніж розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_4 Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дочки.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, який обґрунтував тим, що він сплачує аліменти на утримання дітей: 1/6 частини всіх його доходів на дочку ОСОБА_7 та 400 грн щомісячно на сина ОСОБА_6 Із 2008 року він доглядає свою непрацездатну матір, яка перенесла інсульт та потребує постійної сторонньої допомоги. Вказував, що з 2010 року він ніде не працює, а тому доходів взагалі не має. Зазначав, що є членом особистого селянського господарства і згідно зі ст. 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» не має можливості отримати статус безробітного і отримувати допомогу від держави. Також ОСОБА_4 вказував, що має проблеми зі здоров'ям, тому просив стягувати із себе на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 у розмірі 385 грн 80 коп., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 березня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з урахуванням індексації відповідно до закону.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, посилаючись на неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій обставин, що мають значення для справи, порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 2 ст. 337 ЦПК України передбачено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають зазначеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Завданнями цивільного судочинства є, зокрема справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Судами попередніх інстанцій установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 1995 року по 14 лютого 2006 року, мають спільних дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2005 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина та дочки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача.

Також установлено, що ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання дітей, а саме: щомісячно у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів на дочку та 400 грн на сина.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

При цьому суд належно оцінив зазначені позивачем підстави для збільшення розміру аліментів, а саме: після закінчення стягнення аліментів на сина ОСОБА_6 розмір аліментів не переглядався, а тому на теперішній час розмір аліментів менший, ніж визначений законом мінімальний розмір на одну дитину, що становить 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; в будь-яких додаткових витратах на утримання дочки ОСОБА_4 добровільно брати участь відмовляється, а витрати на дитину, її виховання та розвиток (харчування, одяг, взуття, канцтовари та інше) є значно більшими, ніж розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_4

На обґрунтування свого висновку суд виходив із того, що хоча відповідач ОСОБА_4 і має на своєму утриманні хвору матір та сам має незадовільний стан здоров'я, проте у своєму зустрічному позові він погоджується сплачувати аліменти у сумі 385 грн 80 коп., тобто майже в такій самій сумі, яку просить із нього стягнути позивач, що складає 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_4 обрано неналежний спосіб захисту права, який не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, оскільки названа стаття не передбачає такого способу захисту цивільних прав, як стягнення із себе аліментів на користь будь-кого. У зв'язку з цим суд правильно вважав, що зустрічний позов суперечить по своїй суті принципу захисту відповідачем своїх інтересів при подачі зустрічного позову, а тому він задоволенню не підлягає.

За таких обставин правильним, законним та обґрунтованим є висновок суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з урахуванням індексації відповідно до закону, а також про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 316 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків судів, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак