Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Білоусові Д.В.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення. Дана заява мотивована тим, що заявник з 20.02.2001 року працює в УПФУ в Ленінському районі м. Донецька головним спеціалістом відділу персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж на підставі наказу №01-11/18. У звязку із зміною структури управління з 03.02.2014 року вона була призначена на посаду головного спеціаліста у відділі надходження, прогнозування платежів та обліку застрахованих осіб. З 07.04.2014 року вона знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З початку АТО заявниця разом з дітьми та чоловіком виїхала до м. Словянська, де мешкає до теперішнього часу та має статус особи, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. У липні 2014 року УПФУ в Ленінському районі м. Донецька видало заявниці трудову книжку на руки, але запису про її звільнення зроблено не було. 02.08.2016 року заявницею до УПФУ в Ленінському районі м. Донецька була направлена заява про продовження виконання обовязків державного службовця, але жодної відповіді вона не отримала. 29.08.2016 року вона направила до УПФУ в Ленінському районі м. Донецька нотаріально посвідчену заяву про припинення державної служби та звільнення її з посади з 02.09.2016 року. 16.09.2016 року ПФУ надав відповідь про відмову у звільненні, а від УПФУ в Ленінському районі м. Донецька не надійшло жодної відповіді.

Підстави припинення державної служби за ініціативою державного службовця або за угодою сторін передбачені ст. 86 Закону України «Про державну службу», згідно з якою Державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це субєкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення. Субєкт призначення зобовязаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

Заявниця зверталася до Словянського міського центру зайнятості із відповідною заявою про отримання статусу безробітної, але їй було відмовлено в цьому.

Встановлення факту припинення трудових відносин необхідне заявниці для подальшого працевлаштування, тобто для реалізації її конституційного права на працю.

Просить суд встановити факт припинення трудових відносин між нею та УПФУ в Ленінському районі м. Донецька з 02.09.2016 року за власним бажанням.

В судовому засіданні заявник, ОСОБА_1, та її представник, ОСОБА_2, підтримали заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3, що діє на підставі Довіреності № 12196/08 від 24.12.2015 року, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька, в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії трудової книжки АВ №202336 видно, що ОСОБА_1 з 20.02.2001 року перебуває в трудових відносинах з УПФУ в Ленінському районі м. Донецька, запис про припинення трудових відносин відсутній.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ст. 86 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це субєкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення. Субєкт призначення зобовязаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до листа ГУПФУ в Донецькій області №9881/07-1 від 20.11.2015 року, заявниця ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з УПФУ в Ленінському районі м. Донецька, яке здійснило переміщення з населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, за юридичною адресою: Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25. Діяльність УПФУ в Ленінському районі м. Донецька не здійснюється в повному обсязі в звязку з відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для його функціонування. Керівний склад працівників означеного управління на сьогоднішній день також відсутній. ГУПФУ в Донецькій області не наділено повноваженнями здійснювати вплив на трудові відносини працівників інших територіальних органів.

Згідно з відповіддю Словянського міського центру зайнятості №06-11/1197 від 16.05.2016 року, оскільки на теперішній час УПФУ в Ленінському районі м. Донецька переміщено на підконтрольну Україні територію до м. Костянтинівка Донецької області, ОСОБА_1 також знаходиться на підконтрольній Україні території, Словянський міський центр зайнятості не має повноважень згідно діючого законодавства України для взяття заявника на облік та надання їй статусу безробітної.

29.08.2016 року ОСОБА_1 направила до УПФУ в Ленінському районі м. Донецька рекомендованим листом з описом вкладеної до нього заяви нотаріально посвідчену заяву про припинення державної служби та звільнення її з посади з 02.09.2016 року.

Згідно з відповіддю Департаменту персоналу та адміністративного забезпечення ПФУ від 16.09.2016 року ОСОБА_1 запропоновано звернутися до відповідного районного центру зайнятості за місцем проживання та надати нотаріально посвідчену письмову заяву її роботодавцю про припинення трудових відносин для набуття статусу безробітного. Делегування повноважень зі звільнення працівника та проведення із цим розрахунків іншій особі, яка не є стороною в договорі, законом не допускається. Також, питання визнання трудового договору припиненим може бути вирішено в судовому порядку.

Враховуючи те, що заявник переселилася з території проведення антитерористичної операції, не бажає продовжувати працювати, не має можливості припинити трудові відносини з незалежних від неї підстав, в порядку передбаченому зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє права набути статус безробітного чи влаштуватися на інше місце роботи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт припинення трудових відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 та Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька з 02 вересня 2016 року за власним бажанням (ч. 1 ст. 86 Закону України «Про Державну службу»), у звязку із переїздом на нове місце проживання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_4