Справа № 575/1074/16-ц
Провадження № 2/575/395/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 р. смт. Велика Писарівка

ОСОБА_1 районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря - Доценко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2, представник позивача: ОСОБА_3, до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Великописарівському районі, про визнання права власності на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, представник позивача: ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, третя особа: відділ Держгеокадастру у Великописарівському районі, про визнання права власності на спадщину за законом після смерті дідуся по материнській лінії ОСОБА_4, який помер 21.07.2009 в м.Люботин Харківської області, на земельну частку (пай) розміром 4,56 га відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0213998. Позивач являється спадкоємцем за законом пятої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просить суд його задовольнити.

Представник відповідача Дмитрівської сільської ради ОСОБА_1 району у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує.

Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Великописарівському районі Сумської області у судовому засіданні з позовом згоден.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2009 в м.Люботин Харківської області помер ОСОБА_5, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 558854 від 08.09.2016 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) розміром 4,56 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0213998.

З довідки виконкому Дмитрівської сільської ради ОСОБА_1 району (а.с.15) вбачається, що від імені ОСОБА_4 заповіт не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46021378 від 02.12.2016 (а.с.37).

Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. При цьому, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст.1258 ЦК).

Позивач ОСОБА_2 являється спадкоємцем за законом пятої черги як рідний онук померлого, їх родинні стосунки підтверджуються відповідними матеріалами справи (а.с.11,12,14).

ОСОБА_6 (спадкоємець за законом першої черги) померла після відкриття спадщини 20 березня 2014 року в м.Люботин Харківської області, однак за життя спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла (а.с.13).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Згідно повідомлення завідувача ОСОБА_1 РДНК ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_4 за заявою онука ОСОБА_2 відкрита спадкова справа № 181 від 01.11.2016, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46021381 від 02.12.2016 (а.с. 36).

Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно повідомлення від 01.11.2016 завідувача ОСОБА_1 районної ДНК ОСОБА_8 (а.с.9) позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у спадкоємця необхідних документів (правовстановлювального документа).

Втрата правовстановлювального документа підтверджується оголошенням у місцевій газеті «Ворскла» № 76 від 21.09.2016, що мається в матеріалах справи (а.с.19-20).

Зі статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом; рішень судів, що набрали законної сили.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Рішення повинно відповідати вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, за умови прийняття позивачем ОСОБА_2 спадщини після смерті рідного діда по материнській лінії ОСОБА_4 у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

керуючись ст.ст. 1218,1223,1258,1265,1268 ЦК України,

ст.ст. 10,27,60,212,213,214,215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 21 липня 2009 року в м.Люботин Харківської області, на земельну частку (пай) розміром 4,56 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради В.Писарівського району Сумської області, експертна грошова оцінка 42 484, 00 грн., відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0213998 на імя ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через ОСОБА_1 районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 грудня 2016 року.

Суддя А.І.Савєльєва