РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа №293/1336/15-ц

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Бруховського Є.Б.

при секретарі: Боголюб Т.Є.

з участю позивача: ОСОБА_1

його представника: ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Черняхові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об"єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину квартири, скасування запису про державну реєстрацію права власності на 1/1 частку квартири за ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказав, що з відповідачкою по справі пребував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Черняхівського районного суду 04 травня 2006 року. Однак, з часом стосунки сторін покращилися, та в переіод часу з 20 грудня 2007 року по 08 листопада 2014 року вони проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Проживали разом в будинку за адресою: АДРЕСА_1. 10 січня 2014 року відповідачка придбала квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2. за рахунок сімейних заощаджень, взятих у кредит коштів на ім"я позивача та коштів позичених в родичів, друзів. Квартиру відповідачка зареєструвала на своє ім"я. Після придбання квартири, позивач власними силами та за зароблені кошти зробив ремонт у квартирі. Крім того, позивач щомісячно і до нині сплачує кредитну заборгованість по 950 грн. щомісячно, взятий на своє ім"я для придбання квартири. Наприкінці 2014 року сімейні стосунки сторін були зруйновані через зраду подружній вірності. А тому позивач переїхав на проживання до своїх батьків.

На підставі викладеного, позивач просив суд встановити факт його проживання з відповідачкою однією сім"єю без державної реєстрації шлюбу в період часу з 20 грудня 2007 року по 08 листопада 2014 року, визнати квартиру, розташовану в АДРЕСА_2 об"єктом спільної сумісної власності його та відповідачки, визнати за ним право власності на 1/2 частку спірної квартири та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/1 частку спірної однокімнатної квартири, що в АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 дав суду пояснення, аналогічні викладеним у поданому до суду позові.

Представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_3 в судовому засідання позов не визнала та суду пояснила, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі з 2002 року по 2006 рік. Після укладення шлюбу позивач прийшов проживати в квартиру відповідачки, що належала її батькам, що за адресою: АДРЕСА_1. 04 травня 2006 року шлюб між ними розівано рішенням суду. Після розлучення, відповідачка рідко спілкувалась з позивачем. Матеріальної допомоги на утримання спільної дитини позивач не надавав, а тому відповідачка змушена була звернутись до суду та стягнути з позивача аліменти на утримання сина. Аліменти позивач сплачує по сьогоднішній день.

29 січня 2014 року за матеріальної допомоги батьків та своїх заощаджень, відповідачка придбала сусідню квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 для сина. Позивач же пообіцяв купити сину комп"ютер, що і зробив, однак за які кошти він його придбав їй невідомо. Про те, що позивач взяв на себе кредит відповідачці стало відомо лише після зверення позивача із позовом до суду. Вказала, що сам факт укладення позивачем договору кредиту не може бути доказом спільного проживання сторін одніє сім"єю.

Свідок ОСОБА_5 допитана в судовому засіданні вказала, що позивач працював м.Києві, привозив кошти, робив ремонт в старій квартирі. Вважала, що сторони проживають разом однією сім"єю, про те що розлучені не знала. Була присутня під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, яка коштувала 4000 долларів США. Зі слів відповідачки їй відомо, що позивач брав кредит на квартиру, планували ремонт в новій квартирі зробити, щоб відсвяткувати день народження сина.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що сторони проживали разом однією сім"єю, про те, що вони розлучені їй не було відомо. Позивач працював в м.Києві та коли приїздив додому, то були вечоринки в квартирі. Позивач не ображав відповідачку. Вказала також, що позивач в старій квартирі робив ремонт.

Свідок ОСОБА_7 вказала, що позивач являється її сином, проживав у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В 2006 році розлучилися, однак після розірвання шлюбу з 2007 року проживали однією сім"єю, вели домашнє господарство, купували меблі. Позивач працював у м.Києві. 9-10 років тому придбали квартиру, на придбання якої син брав кошти у кредит, а також брав позику в кума. Згодом відповідачка вигнала сина з квартири та на даний час він проживає в батьківському будинку. Також вказала, що їй відомо, що позивач після розлучення платить аліменти на користь відповідачки.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що зі сторонами проживає в одному будинку по сусідству. Їй відомо, що сторони проживали однією сім"єю, купували покупки, позивач робив ремонт в квартирі. Позивач працював в м.Києві. Відомо також, що сторони придбали квартиру, на яку позивач брав кредит в банку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з відповідачкою разом працювала, знає з її слів, що після розлучення, сторони не проживали однією сім"єю. Позивач приходив відвідувати дитину. Відомо також, що відповідачка брала кредит на придбання квартири спірної квартири.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10, суду пояснила, що сторони по справі після розлучення разом не проживали . Відомо також, що батько відповідачки брав кредит на придбання квартири. Відповідач ніякої участі в придбанні квартири не приймав.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що являється матір"ю відповідачки. Пояснила, що після розлучення позивач з відповідачкою не проживали разом однією сім"єю. Позивач приходив інколи до сина. Рішення про придбання квартири приймали вона з чоловіком. Кредит на придбання квартири брав її чоловік. Пояснила також, що їй відомо, що позивач придбав сину комп"ютер.

Свідок ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14 підтвердили факт непроживання сторін однією сім"єю після розірвання шлюбу. Вказали, що позивач приходив провідувати сина. Вказали також, що за час спільного проживання, чоловік ображав відповідачку. Зі слів відповідачки відомо, що вона брала кредит на придбання квартири.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що відповідачка після розлучення не спілкувалася з чоловіком. Останній приходив до дитини, платив на утримання дитини аліменти. Відповідачка працювала на двох роботах, придбала квартиру, сама зробила в ній ремонт. Кредит на придбання квартири брав її батько.

Свідок ОСОБА_16 вказала, що знає відповідачку з 2006 року. Познайомились в лікарні, де відповідачка отримувала лікування, чоловік до неї ні разу не приходив. Вказала також, що відповідчака приїздила до неї в гості сама без чоловіка. Допомагала відповідачці робити ремонт в картирі. Позивача бачила на святкуванні дня народження сина.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що знає відповідачку з 2014 року, разом працюють. Підтвердила факт розлучення сторін та того, що позивач сплачує аліменти на утримання їхнього сина. Вказала, що відповідачка придбала квартиру для сина, гроші позичала, а її батько брав на себе кредит. Допомагала робити ремонт в квартирі.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що з позивачем по справі разом працював з 2008року по 2013 рік в м.Києві. Вказав, що позивача знає як доброго батька та чоловіка. З відповідачкою проживали разом як одна сім"я, позивач привозив дружині та сину подарунки. Вказав також, що на фотокартках від 20 липня 2014 року зображене святкування дня народження відповідачки. На даний час він спілкується з позивачем переважно по телефону та знає, що позивач в даний час проживає в будинку батьків.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засідання встановлені наступні обставини:

відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 04 травня 2006 року сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року по 04 травня 2006 року. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 04 травня 2006 року шлюб сторін розірвано. (а.с.8).

Відповідно до копії паспорту позивача, зареєстрованим місцем проживання позивача з 25 травня 2003 року по 19 липня 2009 року є АДРЕСА_3 (а.с. 34). 19 липня 2009 року позивач знятий з реєстрації за попереднім місцем проживання та прописаний за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно копії кредитного договору №26456455 від 08 січня 2014 року та банківських квитанцій (а.с.22, 23, 24), вбачається, що позивачу видано кредит у розмірі 17025 грн. строком на 2 роки та він сплачує кредитну заборгованість щомісячно в сумі по 950 грн. (а.с.9-21).

Згідно договору-купівлі продажу від 29 січня 2014 року відповідачка ОСОБА_4 придбала квартиру №2 в смт.Черняхів, вул. Щорса, 6. Ціна договору купівлі-продажу становить 60531,01 гривня. (а.с.84). Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на придбану квартиру зареєстрованек за ОСОБА_4 (а.с.85).

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст.74 ч.1 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання сторін однією сім"єю, суд враховує суперечливі покази свідків, допитаних в судовому засіданні, та приходить до висновку, що сторони після розірвання шлюбу спілкувалися, однак разом не проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, не мали спільного бюджету та не були пов"язані взаємними правами та обов"язками. Вказані висновки суд зробив з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, зокрема: рішенням Черняхівського районного суду від 04 травня 2006 року встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року по 04 травня 2006 року (а.с.8), постановою ВДВС Черняхівського району від 17 травня 2006 року встановлено, що після розірвання шлюбу позивач сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина(а.с.83); копією паспорту позивача встановлено, що з 25 травня 2003 року по 19 липня 2009 року зареєстрованим місце проживання позивача була квартира відповідачки, що за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.84), 19 липня 2009 року позивач знятий з реєстрації за попереднім місцем проживання та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наявність кредитного договору, укладеного позивачем із ПАТ "Перший Український міжнародний банк" 08 січня 2014 року, згідно якого позивач отримав кредит в розмірі 17025 грн. не може бути належним доказом спільного проживання позивача та відповідачки однією сім"єю та беззаперечним доказом використання його саме на придбання спірної квартири .

Надані позивачем фотокартки є неналежними доказами, оскільки вказують на те, що сторони зустрічались для спільного святкування якихось подій, та ніяк не підтверджують факт спільного проживання сторін однією сім"єю як чоловіка та жінки.

З огляду на вище викладені обставини, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та беззаперечних доказів спільного проживання з відповідачкою однією сім"єю, а відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З цих підстав, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання квартири об"єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину квартири, скасування запису про державну реєстрацію права власності на 1/1 частку квартири за ОСОБА_4.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208-210, 234, п.5 ч.1 ст.256, 257, 294-295 ЦПК України, ч.2 ст.3, ст.74 ч.1 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об"єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на 1/2 частину квартири, скасування запису про державну реєстрацію права власності на 1/1 частку квартири за ОСОБА_4 - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Суддя: Є.Б.Бруховський