Справа № 451/1097/16 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/783/6433/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Ванівського О.М.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ «Приват-Агро-Львів» на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючий лан» до Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Безпека-Мінімакс» про визнання недійсним договору оренди земельних часток (паїв) та усуненні перешкод у розпорядженні,

ВСТАНОВИЛА:

Оскарженою ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2016 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючий Лан» про забезпечення позову задоволено.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна «Безпека-Мінімакс» заборонено вчиняти дії щодо перешкоджанню, в тому числі вчиняти дії з блокування сільськогосподарської техніки Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючий Лан», зокрема комбайна КЗС1218, р.н.23880ВС, а також працівникам ТзОВ «Родючий Лан» на полі урочища «Залісся», що знаходиться на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Забезпечено безперешкодний збір врожаю Товариством з обмеженою відповідальністю «Родючий Лан» на полі урочища «Залісся», що знаходиться на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Ухвалу суду оскаржило ТзОВ «Приват-Агро-Львів».

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що судом вжито заходи забезпечення позову, який не віднесено до компетенції місцевого загального суду, чим грубо порушено норми ст. 15 ЦПК України та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Апелянт вказує, що в ухвалі суду необґрунтовано, яким саме чином не прийняття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним договору оренди та про усунення перешкод у користуванні врожаєм. Також апелянт зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі не наводить які ж дії відповідачів можуть утруднити виконання рішення. Крім того апелянт вказує, що судом в порушення норм п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», не встановлено чи є правомірною діяльність ТОВ «Родючий Лан» по збору врожаю із земельних ділянок та не встановлено чи перешкоджатиме такий захід забезпечення позову господарській діяльності ТОВ «Приват-Агро-Львів», яке є законним користувачем земельних ділянок. Апелянт вважає, що такий захід забезпечення позову фактично є вирішенням справи по суті, оскільки як вбачається з мотивувальної частини ухвали підставою для звернення позивачем до суду послугував «блокування роботи комбайна позивача» при «зборі врожаю сої на полі в урочищі «Залісся».

Просить скасувати ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2016 року та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Представники сторін в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 69-71), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Оскаржуваною ухвалою забезпечено позов юридичної особи ТОВ «Родючий Лан», вимоги у якому предявлено також до юридичних осіб Оглядівської сільської ради, ТОВ «Приват-Агро-Львів», ТОВ «Фортуна «Безпека-Мінімакс».

В цей же час, відповідно до ст. 15 ЦПК України до компетенції судів у порядку цивільного судочинства віднесено справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, КРІМ ВИПАДКІВ, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали позовні вимоги зазначені: визнання недійсним договору оренди земельних часток (паїв) від 15.04.2016, укладеного між ТОВ «Родючий Лан» та Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області та усунення перешкод, що здійснюються ТОВ Приват-Агро-Львів» та ТОВ «Фортуна «Безпека-Мінімакс» у користуванні ТОВ «Родючий Лан» вирощеним урожаєм на полі урочища «Залісся».

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що спір між особами, що беруть участь у даній справі, виник саме із земельних відносин та фактично спрямований позивачем на усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, на яких наявні посіви сільськогосподарських культур, збір врожаю яких позивачу забезпечено оскаржуваною ухвалою суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже судом вжито заходи забезпечення позову, який не віднесено до компетенції місцевого загального суду, чим грубо порушено норми ст. 15 ЦПК України та положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова Пленуму ВСУ) надано розяснення згідно з яким забезпеченням позову є сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ, ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. »

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, тобто забезпечення позову у цивільному процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Позов про визнання недійсним договору оренди земельних часток (паїв) та про усунення перешкод у користування Позивачу вирощеним урожаєм не є позовом майнового характеру, захід по забезпеченню позову повинен відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

В оскаржуваній ухвалі судом необґрунтовано яким чином не прийняття заходів по забезпеченню позову, а саме «заборона вчиняти дії щодо перешкоджання на полі урочища «Залісся» та «забезпечення безперешкодного збору врожаю» може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним договору оренди та про усунення перешкод у користуванні врожаєм.

Натомість судом зазначено «…існує реальна загроза втрати врожаю…дії відповідачів можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі…». При цьому, судом не наводиться які ж дії відповідачів можуть утруднити виконання рішення суду та застосовується забезпечення позову з метою не втрати врожаю, який не є предметом позову.

За нормами частин 1 3 ст. 152 ЦПК України забезпечення позову може здійснюватись шляхом «заборони вчиняти певні дії» та шляхом застосування інших видів забезпечення позову.

Однак, у резолютивній частині оскаржуваної ухвали судом не конкретизовано захід забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій, зокрема, не вказано які саме дії забороняється вчиняти (вказуючи про «…заборону вчинення дій щодо перешкоджання…..на полі урочища «Залісся» суд не конкретизує по перешкоджанню на полі чого? збору врожаю? руху сільськогосподарської техніки? руху працівників?).

В цей же час, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.»

Однак, судом в порушення вищенаведеного не зясовано чи перешкоджатиме такий захід забезпечення позову господарській діяльності відповідачів зокрема, ТОВ «Приват-Агро-Львів».

Постановляючи оскаржувану ухвалу, судом також порушено норми ч. 4 ст. 152 ЦПК України, якою встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки застосовані види забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами, не є повязаними з предметом позову «визнання недійсним договору» та «усунення перешкод у користування врожаєм».

Захід же забезпечення позову у вигляді «забезпечення безперешкодного збору врожаю» - взагалі не відповідає загальним засадам забезпечення позову у цивільному процесі. Із змісту цього заходу забезпечення позову не вбачається обмеження якихось прав чи інтересів Відповідачів чи інших осіб, натомість фактично є визнанням судом прав Позивача, зокрема, права власності на вирощені сільськогосподарські культури.

Такий захід забезпечення позову фактично є вирішенням справи по суті, оскільки як вбачається з мотивувальної частини ухвали підставою для звернення Позивачем до суду послугував «блокування роботи комбайна Позивача» при «зборі врожаю сої на полі в урочищі «Залісся».

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала Радехівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2016 року постановлена з порушенням норм процесуального права.

Згідно п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали районного суду та відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючий Лан» про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Приват-Агро-Львів» - задовольнити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2016 року - скасувати та в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Родючий Лан» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_2