Провадження № 4-с/161/120/16
У Х В А Л А

21 листопада 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, державний виконавець Постоловський Роман Олегович, про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 свою скаргу мотивує тим, що у провадженні Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 161/5373/14-ц, виданий 05.06.2014р. Луцьким міськрайонним судом про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в м.Луцьку, вул.Сталева, 10 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1 Під час виконавчого провадження, яке було розпочато 15 лютого 2016р., винесено постанову від 19 травня 2016р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 16960 грн. 23 коп. При цьому будь-яких дій, повязаних з примусовим виконанням рішення суду не проводилось. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 19 травня 2016року, винесену головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3. Крім цього, заявник просив поновити строк звернення до суду.

Заявник подав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримує.

Представник субєкта оскарження в судове засідання не зявився, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (виконавець ОСОБА_3О.) знаходиться виконавчий лист № 161/5373/14-ц, виданий 05.06.2014р. Луцьким міськрайонним судом про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в м.Луцьку, вул.Сталева, 10 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_1

Судом встановлено, що під час виконавчого провадження, яке було розпочато 15 лютого 2016р., винесено постанову від 19 травня 2016р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 16960 грн. 23 коп.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів та посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

12 травня 2014р. Луцьким міськрайонним судом ухвалено заочне рішення про звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у м.Луцьку, по вул.Сталева, 10, що належить заявнику на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором « 014/1107/74/26241 від 03.05.2005р., укладеним між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ним на загальну суму 17028,68 доларів США шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах. На виконання рішення суду видано виконавчий лист від 05.06.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2016р. головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом, між заявником та ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» було укладено угоду про часткове прощення боргу,а залишкову суму ОСОБА_1 сплатив у добровільному порядку, в повному обсязі, 01.07.2016р. , про що свідчить довідка ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» від 09.08.2016р.

Верховним Судом України у справі № 6-785 це 15 викладено правову позицію про те, що сплив строку надано для добровільного виконання рішення суду сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частин 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій у такому разі з боржника не стягуються.

Крім того, 03 червня 2014року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до даного Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника, або майнового поручителя) за споживчими кредитами.

У Постанові по справі № 6-135 це 15 Верховний Суд України висловив позицію відносно дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, згідно якої зупиняється строк дня подачі виконавчого документу на час дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тобто органам державної виконавчої служби та їх посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та проводять конкретні виконавчі дії, заборонено вживати заходи, які спрямовані на виконання таких рішень щодо окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на період його чинності.

У звязку з недотриманням наведених вимог чинного законодавства, оскаржену постанову суд вважає такою, що підлягає скасуванню.

Суд вважає, що заявник з поважних причин пропустив встановлений законом строк для звернення в суд із даною скаргою, а тому такий строк підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст.383-384 ЦПК України, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999року), суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення в суд із даною скаргою.

Визнати незаконною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 19 травня 2016року з ОСОБА_1, винесену головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта