Номер провадження: 22-ц/785/6326/16
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 червня 2016 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15 вересня 2015 року ОСОБА_5 керуючи автомобілем марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. М.Жукова в м.Одеса не вибрала безпечну швидкість руху та не витримала безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспорним засобом «HYUNDAI SONATA» під керуванням ОСОБА_3, чим порушила п.13.1 Правила дорожнього руху, у зв'язку із чим спричинила механічні пошкодження транспортному засобу позивача.

Вина відповідачки у порушенні правил дорожнього руху, підтверджується постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року.

Вартість матеріальної шкоди причиненої позивачу в розмірі 9 162,66 гривень, підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження № 1943/15 від 09.10.2015 року.

Крім того, на думку позивача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 2 000 гривень.

Тому він звернувся до суду із даним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, надав до суду заперечення.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 червня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 9 162,66 гривень, моральну шкоду у сумі 1 000 гривень, судові витрати у розмірі 487,20 гривень, витрати пов'язані з наданням правової допомоги у сумі 2 000 гривень та витрати пов'язані із залученням спеціалістів у розмірі 1 000 гривень, а всього в сумі 13 540,86 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення. Стягнути з позивача судові витрати.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, про розгляд справи вони сповіщались належним чином, від представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_3 представляє його довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка зазначених осіб до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення у повній мірі не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Судом встановлено, що 15 вересня 2015 року о 19 год. 25 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Хюндай», номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Маршала Жукова в м. Одесі не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїла зіткнення з належним позивачу ОСОБА_3 на праві власності автомобілем «HYUNDAI SONATA», державний номер НОМЕР_1, яким той керував в момент ДТП.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні ДТП.

Відповідно до висновку, складеного «Бюро Оценки Стефанович» вартість матеріальної шкоди позивача становила 9 162, 66 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення невідшкодованої йому майнової шкоди у розмірі 6162, 66 гривень підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_5 у повному обсязі, оскільки були замінені деталі, які потребували фарбування, що впливає на зовнішній вигляд автомобіля позивача.

При цьому слід зазначити, що відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Вирішуючи питання щодо повернення пошкоджених деталей автомобіля позивача «HYUNDAI SONATA» судова колегія вважає, що вартість нових деталей, які було замінено на автомобілі позивача становить досить значну суму у визначені загального розміру заподіяної матеріальної шкоди (а.с. 41), тому повернення пошкоджених деталей у вигляді заднього бампера та датчика парктроніка позивачем ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_5 відновить баланс, якого слід додержуватись у вирішенні питання щодо відшкодування матеріальної шкоди її заподіювачем та особою, якій відшкодовуються матеріальні збитки.

Оскільки, докази щодо знищення під час ДТП деталей, які були замінені на нові, а саме заднього бампера та датчика парктроніка автомобіля «HYUNDAI SONATA» відсутні, тому ці частини автомобіля позивача слід повернути заподіювачу спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_5, яка є відповідачем у справі.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.06.2015 року в частині стягненні матеріальної шкоди підлягає зміні з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 6 162,66 гривень при цьому слід зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_5 замінені ним деталі на пошкодженому автомобілі «HYUNDAI SONATA» (задній бампер, датчик парктроніка) відповідно до висновку №1943/15 від 02.10.2015 року (а.с.13-34).

Щодо вимог апеляційної скарги відносно відшкодування ОСОБА_3 витрат на правову допомогу, то в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст.56 ЦПК України передбачено, що «правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VI встановлено, що «розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні».

Однак, у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок про надання позивачу правової допомоги з відображенням виду та строків отриманої ним правової допомоги, та акт виконаних робіт, а також відсутні оригінал бухгалтерської квитанції про сплату 2 000 гривень, якими, на думку позивача, було оплачено послуги на правову допомогу, а є лише ксерокопія квитанції, яка не завірена судом.

На підставі зазначеного, судова колегія приходить до висновку, що позивач належним чином не довів понесені ним судові витрати по справі, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На думку колегії суддів не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого розміру стягнутої на користь позивача ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 1 000 гривень.

Згідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Таким чином, враховуючи ступінь страждань, що були перенесені позивачем, колегія суддів виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що судом першої інстанції було правомірно стягнуто з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 гривень.

На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.2, 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3,4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 червня 2015 року в частині задоволення позову про стягнення матеріальної шкоди змінити, доповнити резолютивну частину рішення наступним змістом.

Повернути відповідачу ОСОБА_9 замінені після проведеного ремонту автомобіля позивача ОСОБА_3 деталі (задній бампер, датчик парктроніка).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень скасувати, та у цій частині позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан

Р.Д. &nbsp; ГромікМ.