Справа № 130/3692/14-ц Провадження № 22-ц/772/29/2016Головуючий в суді першої інстанції Порощук П. П.
Категорія 50Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючої: Шемети Т. М.,
суддів: Жданкіна В. В., Зайцева А. Ю.
за участі: секретаря судового засідання Топольської В. О.,
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2015 року,-

в с т а н о в и л а :
В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та ставила вимогу: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення дочкою навчання.

В обґрунтування позову посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою 2 курсу по спеціальності «початкова освіта» в Барському гуманітарно -педагогічному коледжі ім. Михайла Грушевського з денною формою навчання на державній основі, строк навчання до 30.06.2017 року. По місцю навчання дочка проживає на орендованій квартирі, щомісячно витрачаються кошти на продукти харчування, одяг та інші потреби необхідні для навчання та проживання дитини. Позивач є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1049 грн. на місяць, якої не вистачає на утримання дітей. Відповідач матеріально забезпечений, офіційно працює, до досягнення донькою повноліття сплачував аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку, однак після досягнення дитиною повноліття перестав надавати будь-яке матеріальне утримання, хоча може це робити, а донька його потребує.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку, починаючи стягнення з 15.12.2014 року і до закінчення дочкою навчання тобто до 30.06.2017 року. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просить скасувати рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2015 року, постановити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позу ОСОБА_1 .. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що подання позову ОСОБА_1 суперечить законодавству Російської Федерації, так як донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, а тому ОСОБА_1 без належного доручення від доньки не може звертатися в суд з позовом.

ОСОБА_2 вказує, що він є громадянином РФ, постійно проживає на території Росії, а тому справа мала б розглядатися в відповідному суді Російської Федерації. Вважає, що оскільки дочка навчається в Барському гуманітарно-педагогічному коледжі за рахунок держави Україна, то ні вона, ні її мати не несуть матеріальних витрат на навчання.

Судом також, не було з`ясовано факт перебування на його утриманні інших осіб та наявність чи відсутність можливості надання матеріальної допомоги, при визначенні частки стягуваних аліментів суд першої інстанції не врахував, що на даний час на його утриманні знаходяться ОСОБА_4 ( дитина від другого шлюбу) та ОСОБА_5 ( дитина від теперішнього шлюбу), а також те, що до досягнення ОСОБА_6 повноліття він щомісячно сплачував аліменти. Стверджує також, що про розгляд справи Жмеринським міськрайонним судом він не знав.

17.10.2016 року до Апеляційного суду Вінницької області надійшли матеріали виконаного судового доручення про надання правової допомоги в порядку, визначеному Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року в редакції Протоколу до неї 1997 року про вчинення окремих процесуальних дій та вручення документів ОСОБА_2 , разом з яким було надано ухвалу Верховного Суду Республіки Комі від 22 січня 2016 року по справі № 3і-1/2016 р., якою постановлено заперечення ОСОБА_2 відносно визнання на території Російської Федерації рішення Жмеринського районного суду Вінницької області України від 03.07.2015 року залишити без розгляду (а.с. 126). Суть заперечень відповідача ОСОБА_2 поданих до Верховного Суду Республіки Комі (а.с. 125), зводиться до наступного:

- не маючи юридичної освіти, не розуміючи суть та зміст судового доручення, довіряючи судам Російської Федерації, вважаючи, що рішення по справі буде винесено мировим судом м. Воркути, він попросив суд розглянути справу без його участі;

- вказує, що в процесі розгляду Жмеринським судом Вінницької області справи за позовом ОСОБА_1 допущено порушення його процесуальних прав, оскільки судову повістку про призначення судового засідання на 03.07.2015 року він не отримував, тим самим був позбавлений права на захист, передбачений ст. 46 Конституції Росії, адже, якби він знав про розгляд справи Жмеринським судом Вінницької області з`явився б в судове засідання, або направив свого представника, надав докази на спростування вимог позивачки.

В судовому засіданні Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_1 не визнала подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу та просила її відхилити, а рішення Жмеринського міськрайонного суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх на період навчання але не більш як до 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважав доведеним необхідність отримання ОСОБА_7 аліментів від батька та доведеною можливість ОСОБА_2 надавати утримання в тому ж розмірі що й до досягнення дитиною повноліття.

Такий висновок суду є цілком вірним, ґрунтується на нормах закону та відповідає встановленим обставинам по справі.

По справі встановлено наступне:

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №21 від 22.06.2004 року виданим повторно Територіальним відділом ЗАГСу м. Воркута, Республіки Комі, Росія (а.с.5).

- Шлюб між сторонами було розірвано 30.10.2000 року на підставі рішення суду м. Воркута від 19.10.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , актовий запис про розірвання шлюбу № 506 від 01.11.2000 року (а.с.7).

- Згідно довідки №1438 від 25.11.2014 року, виданої Станіславчикською сільською радою Вінницької області діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом з матір`ю по АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні (а.с.9).

- Із довідки, виданої Барським гуманітарно-педагогічним коледжем ім. Михайла Грушевського № 746 від 20.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом другого курсу по спеціальності «початкова освіта» державної, денної форми навчання, термін навчання до 30.06.2017 року (а.с. 11).
- Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі № 4917/02-04-14 від 24.11.2014 року ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1049 грн. на місяць (а.с. 10).
- Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 17.09.2015 року № 172 ОСОБА_2 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 м. Воркута, з його грошового забезпечення утримувались аліменти по виконавчому листу № 2-341/2005 від 11.03.2005 року на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виконавчий лист повернутий у відділ судових розпорядників по м. Воркута в зв`язку з виконанням. Аліменти утримані та перераховані по 04.12.2014 року включно, заборгованості немає. Також з грошового забезпечення ОСОБА_2 утримуються аліменти по виконавчому листу № 2-1243 від 24.12.2005 року в розмірі 1/6 частини на користь ОСОБА_9 на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 56).
Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області в порядку, передбаченому Конвенцією про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року, було направлено окреме доручення компетентному суду Російської Федерації про вручення копії позовної заяви з додатками відповідачеві ОСОБА_2 та допит його як відповідача.
На виконання судового доручення на адресу суду надійшов Протокол судового засідання Шахтерського судового округу м. Воркута Республіки Комі від 17.03.2015 року (а.с.27-28), з якого вбачається, що ОСОБА_2 був в судовому засіданні, заявив про невизнання позову, небажання бути присутнім при розгляді позову, йому був вручений пакет документів, який в тому числі містив: повідомлення про день судового розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, ухвалу про відкриття провадження, ухвалу про призначення справи до розгляду, копію позову з додатками, що підтверджено відповідною формою з власним підписом ОСОБА_2 (а.с.29-30).
Все це спростовує твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що він не знав про розгляд справи Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області та був позбавлений можливості захистити свої права і подати докази на спростування вимог позивача.
Стосовно твердження відповідача, що така справа мала б розглядатися за його місцем проживання і за законами Російської Федерації, слід зазначити наступне:
І Україна, і Російська Федерація ратифікували Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протокол до неї 1997 року. А у відповідності до положень ст. 32 Конвенції , «Правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти. По справах про правовідносини між батьками і дітьми компетентний суд Договірної Сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті».
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_10 постійно проживає на території України, то саме законодавство України підлягає застосуванню до виниклих правовідносин і саме відповідний суд України ( а в розглядуваному випадку це Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області) вправі розглядати цю справу.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, для вирішення питання про стягнення аліментів на повнолітню дитину що продовжує навчання, суд повинен встановити чи навчається дитина, чи потребує матеріального утримання від батьків та чи можуть батьки надавати таке утримання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Встановивши, що ОСОБА_10 навчається в Барському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. М. Грушевського з денною формою навчання, суд першої інстанції вірно вважав, що вона потребує матеріального утримання від батьків, так як навчання є тією обставиною, яка підтверджує цю необхідність адже навчання свідчить про утрудненість отримання протягом цього часу самостійного доходу. Дійсно форма навчання ОСОБА_11 є державною (а.с.11), але це свідчить лише про те, що вона не платить за навчання (навчається не на підставі контракту), а не про те, що вона перебуває на державному утриманні як те трактує відповідач ОСОБА_2 ..

При ухваленні рішення суд першої інстанції врахував і можливість відповідача надавати утримання повнолітній дитині: він працює, має дохід. До апеляційної скарги ОСОБА_2 надав довідку про те, що з його заробітку стягуються аліменти на утриманням дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини від його заробітку (а.с.56). Доказів перебування на утриманні відповідача ОСОБА_13 , про що він зазначив у апеляційній скарзі, - суду не надано, а тому не може бути враховано при розгляді справи.

Отже, навіть враховуючи наявність у відповідача на утриманні доньки ОСОБА_12 , розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 який визначений як 1/6 частина є вірним та не порушує прав ОСОБА_2 .. З урахуванням того, що загальна сума відрахувань становить 1/3 частину від заробітку ОСОБА_2 (1/6+1/6 = 1/3), це свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів батька і дітей при визначенні розміру аліментів що підлягають до стягнення та підтверджує можливість батька надавати утримання повнолітній дитині що продовжує навчання.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітня дочка сторін навчається, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.198 СК України відповідач, як батько, може і зобов`язаний утримувати свою дочку на період її навчання шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності подання позовної заяви ОСОБА_1 без оформлення довіреності на представництво інтересів повнолітньої та дієздатної ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки ч.3 ст. 199 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання., а тому звернення в даній справі матері ОСОБА_1 з позовом є правомірним.
Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Оскільки Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.11.2015 року відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2015 року до прийняття судового рішення за результатами апеляційного розгляду справи, то враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з нього слід стягнути судовий збір на користь держави. Згідно п.6 ч.2 ст.4 закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (зі змінами), за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Отже, з ОСОБА_2 слід стягнути 267 грн. 96 коп. судового збору на користь держави (243,60 х 110% = 267, 96).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.07.2015 рокуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання- залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця пос. Кресци Крестецького району Новгородської області, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 , працює в/ч НОМЕР_2 , на користь держави Україна судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 267 грн. 96 коп. (за такими реквізитами: суд: Україна, Апеляційний суд Вінницької області, одержувач: УК у м. Вінниця/м. Вінниця/ 22030101, , банк: ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, № 0002).
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуюча: /підпис/ Т. М. Шемета
Судді: /підпис/ В. В. Жданкін

/підпис/ А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом: Т. М. Шемета