РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/304/16-ц

Провадження № 2/700/169/16

12 грудня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_2 до головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Звенигородська місцева прокуратура про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Звенигородська місцева прокуратура про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

В обґрунтування своїх вимог пояснив, що 28.12.2010 року прокуратурою Лисянського району Черкаської області відносно нього було порушено кримінальну справу № за ознаками злочину, передбачено ч.1 ст.382 КК України за невиконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 09.07.2009 року про усунення перешкод у користування земельними ділянками, належними ОСОБА_3 та ОСОБА_4В, а також заборони проходу та проїзду по вказаних земельних ділянках.

Під час проведення досудового слідства по кримінальній справі 23 лютого 2011 року йому було предявлено обвинувачення за ч.1 ст.382 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Матеріали кримінальної справи було направлено до Лисянського районного суду Черкаської області в порядку ст.232 КПК України для розгляду по суті.

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 17.03.2011 року кримінальну справу направлено до Ватутінського міського суду Черкаської області для розгляду.

Кримінальна справа неодноразово розглядалася Ватутінським міським та Корсунь-Шевченським районним судами Черкаської області та поверталася до прокуратури Лисянського району для організації проведення додаткового розслідування, відповідно до вимог ст.281 КПК України (у ред..1960 р.)

12 березня 2013 року матеріали вказаної кримінальної справи прокурором Лисянського району Черкаської області зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000004 від 12.03.2013 року та передано за підсудністю до СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області для організації досудового розслідування.

Постановою слідчого СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області від 19 червня 2013 року кримінальне провадження по вказаній кримінальній справі закрито.

Постановою прокурора Лисянського району Черкаське області від 27.09.2013 року вказана постанова слідчого скасована та матеріали провадження направлені до СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області для подальшого розслідування.

20 лютого 2015 року вказане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто, за обставинами, що виключають кримінальне переслідування.

31 березня 2015 року постановою прокурора Лисянського району вказану постанову слідчого скасовано у звязку з неповнотою розслідування та направлені до СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області для подальшого розслідування.

Постановою прокурора Лисянського району Черкаської області від 15 жовтня 2015 року вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Проте, постановою заступника прокурора Черкаської області від 19 листопада 2015 року вказана постанова про закриття кримінального провадження скасована у звязку з не проведенням необхідних слідчих та процесуальних дій у повному обсязі.

Постановою прокурора Звенигородської місцевої прокуратури від 30 грудня 2015 року кримінальне провадження передбачено ч.1 ст.382 КК України, стосовно нього закрито на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 284 КПК України, тобто, встановлено відсутність в його діях складу кримінального правопорушення та не встановлені достатні докази для ведення винуватості особи в суді і вичерпні можливості їх отримати.

Внаслідок кримінального переслідування та незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому завдано значної матеріальної шкоди.

Вказана пряма матеріальна шкода для нього є значною, оскільки він має статус пенсіонера за віком, одержує мінімальний розмір пенсії, на його утриманні перебуває дружина пенсіонер. Інші джерела прибутку? за винятком присадибної ділянки, у його відсутні.

У період з лютого 2011 року з часу пред»явлення обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд по 30 грудня 2015 року винесена постанова про закриття кримінального переслідування, на протязі 58 місяців, тобто майже пяти років (2011-2016), він перебував під кримінальним переслідуванням та реально загрозою притягнення до кримінальної відповідальності.

За все життя він жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, про що свідчать матеріали спеціальної перевірки під час пред»явлення йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, а на схилі літ змушений стримувати тягар загрози кримінального переслідування.

У звязку з цим він втратив сон та спокій, з урахування похилого віку, значно погіршився загальний стан його здоровя. Як наслідок, він став роздратованим, нервовим, що не могло не позначитись на взаємовідносинах з дружиною, членами його родини, а також з односельцями.

На протязі 2011-2012 років він змушений був понад двадцяти разів бути присутнім на судових засіданнях під час розгляду кримінальної справи про його обвинувачення за ч.1 ст.382КК України у Ватутінському міському та Корсунь Шевченківському районному судах Черкаської області.

Розмір відшкодування шкоди, завданої йому незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду з урахуванням додаткової заяви становить 97571,32 грн. в тому числі: 12689,32 грн. (пряма матеріальна шкода) та 84100 грн. моральна шкода.

З огляду на те, що кримінальне провадження стосовно нього було закрито, що підтверджує те, що порушене стосовно нього кримінального провадження було незаконним, він змушений в порядку положень ст. 1176 ЦК України звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених в позовній заяві та просить суд постановити рішення, яким стягнути з Державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду, за кримінальне переслідування та незаконне притягнення до кримінальної відповідальності.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, звернулося до суду з заявою в якій просить справу розглянути без його участі позовні вимоги не визнає. Суду ствердив, що позивачем не дотримано процедури щодо звернення до органу дізнання та видачі йому відповідної постанови(ухвали) щодо відшкодування йому матеріальної шкоди, чим самим порушено процедуру, яка передбачена ст.. 12 Закону України « Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». В задоволенні позову просить відмовити.

Представник Звенигородської місцевої прокуратури в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та пояснив, що позовні вимоги визнають частково. Факт закриття кримінального провадження 30.12.2015 р., у звязку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_2 в суді, надав останньому право ставити питання про відшкодування шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон).

Однак при цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у звязку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру.

За нормами ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

При цьому, у новому кримінальному проваджені підозра у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення ОСОБА_2 не була оголошена, а більше того у ході досудового розслідування його допитано в якості свідка в даному кримінальному провадженні.

В ході дослідження всіх обєктивних обставин справи встановлено, що у кримінальній справі № НОМЕР_1 виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_2 не виносився, кримінальна справа № в зв'язку з відсутністю події чи складу злочину та за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину,- не закривалася. У кримінальному провадженні №0000004 підозра у вчиненні кримінального правопорушення йому не оголошувалась та в даному кримінальному провадженні ОСОБА_2 допитувався в якості свідка, тобто у даному кримінальному провадженні та в кримінальній справі в розумінні положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові, незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» процесуальні рішення, які є підставою до відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органами досудового слідства не виносились.

Таким чином, питання щодо наявності чи відсутності відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органами досудового розслідування залишає на розсуд суду.

У разі задоволення позову вважають за можливе врахувати наступне.

До моменту внесення відомостей до ЄРДР досудове розслідування у кримінальній справі № проводилось 26 місяців і 12 днів. ( з 28.12.2010 по 12.03.2013).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати визначено у розмірі 1 600 грн.

Мінімальний розмір моральної шкоди, якщо брати період розслідування кримінальної справи становитиме 42 239,9 грн. (1600 грн. * 26 міс. 12 д.).

Що є стосується кримінального провадження після внесення в ЄРДР , то на даному етапі ОСОБА_2 підозра або обвинувачення не предявлялося, тому в цій частині шкода не заподіяна і відшкодуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2010 порушена кримінальна справа № НОМЕР_1 (кримінальне провадження № 0000004) за фактом невиконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 09.07.2009 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, досудове розслідування у якій проводилось СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області, а в подальшому СВ Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області.

30.12.2015 р. дане кримінальне провадження постановою прокурора Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури закрито, у звязку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_2 в суді, що стало підставою для звернення його до суду.

В обґрунтування матеріальної та моральної шкоди в сумі 92 тис. 800 грн. ОСОБА_2 зазначив, що він 58 місяців перебував під слідством. Вказане призвело до погіршення відносин в родині, з друзями, знайомими, а також його звільнення з роботи, порушило його нормальні життєві звязки.

Факт закриття кримінального провадження 30.12.2015 р., у звязку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_2 в суді, надав останньому право ставити питання про відшкодування шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон).

Однак при цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у звязку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих звязків, здоровя і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо.

Сам факт кримінального переслідування дає підстави для відшкодування моральної шкоди.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення: від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями: органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1.1) встановлення в виправдувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2)закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діяннях складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливості їх отримання;

2)закриття справи про адміністративне правопорушення.

В ході дослідження всіх обєктивних обставин справи встановлено, що у кримінальній справі № НОМЕР_1 виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_2 не виносився, кримінальна справа № в зв'язку з відсутністю події чи складу злочину та за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину,- не закривалася. У кримінальному провадженні №0000004 підозра у вчиненні кримінального правопорушення йому не оголошувалась та в даному кримінальному провадженні ОСОБА_2 допитувався в якості свідка, тобто у даному кримінальному провадженні та в кримінальній справі в розумінні положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові, незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» процесуальні рішення, які є підставою до відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органами досудового слідства не виносились.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

Розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Відповідно до п.11 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.96 р. для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України « Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підставами відшкодування шкоди, завданої громадянинові, крім іншого, є незаконне засудження, незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконне накладення арешту на майно, незаконне відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

За нормами ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Так, 28.12.2010 р. відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу № НОМЕР_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 Кримінального кодексу України.

23.02.2011 р. ОСОБА_2 у вказаній кримінальній справі предявлено обвинувачення та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

12.03.2011 р. дану кримінальну справу за обвинувачення ОСОБА_2 з обвинувальним висновком направлено в Лисянський районний суд для розгляду, яка 09.12.2011 р. повернута прокурору Лисянського району на додаткове розслідування.

26.04.2012 р. після виконання ухвали Лисянського районного суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 з обвинувальним висновком направлено до Корсунь-Шевченківського районного суду для розгляду, яка 02.11.2012 повернута прокурору Лисянського району на додаткове розслідування.

12.02.2013 р. ухвалою апеляційного суду Черкаської області ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду про направлення вказаної справи на додаткове розслідування залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України ( в редакції 2012 року), 12 березня 2013 року прийнято рішення про внесення обставин кримінальної справи № НОМЕР_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування за новим кримінальним провадженням № 00000004. Проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено згідно з правилами підслідності слідчому відділу Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області.

19.06.2013 р. постановою слідчого СВ Лисянського РВ УМВС вказане провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито та 27.09.2013 р. прокурором Лисянського району постанову про закриття від 19.06.2013 р. скасовано та кримінальне провадження направлено для подальшого досудового розслідування до СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області.

Слідчим СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області 31.12.2013 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення та 11.01.2014 р. прокурором Лисянського району постанову про закриття від 31.12.2013 р. скасовано та кримінальне провадження направлено для подальшого досудового розслідування до СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області.

Слідчим СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області 20.02.2015 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення та 31.03.2015 р. прокурором Лисянського району постанову про закриття від 20.02.2015 р. скасовано та кримінальне провадження направлено для подальшого досудового розслідування до СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області.

Прокурором прокуратури Лисянського району 15.10.2015 р. винесено постанову про закриття на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпаності можливості їх отримання та 19.11.2015 р. постановою заступника прокурора Черкаської області постанову про закриття від 15.10.2015 р. скасовано та кримінальне провадження направлено для подальшого досудового розслідування до СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області.

Прокурором Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури 30.12.2015 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно позивача у звязку з не встановленням доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримання.

Що ж стосується кримінального провадження після внесення його до ЄРДР, то на даному етапі ОСОБА_2 підозра, або обвинувачення не предявлялось, тому в цій частині шкода не заподіяна і відшкодуванню не підлягає.

При цьому, у новому кримінальному проваджені підозра у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення ОСОБА_2 не була оголошена, а більше того у ході досудового розслідування його допитано в якості свідка в даному кримінальному провадженні.

Отже, до моменту внесення відомостей до ЄРДР досудове розслідування у кримінальній справі № проводилось 26 місяців і 12 днів ( з 28.12.2010 р. по 12.03.2013 р.).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати визначено у розмірі 1600 грн.

Мінімальний розмір моральної шкоди, якщо брати період розслідування кримінальної справи становить 42 239,9 грн. (1600 грн. * 26 міс. 12 д.).

Таким чином у зв'язку з незаконним обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_2 завдано шкоди незаконними діями органами, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення його позовних вимог та стягнення з Державного бюджету України на його користь 42239 грн. 90 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо відшкодування Відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 84100 грн. слід відмовити, оскільки ОСОБА_2 не обгрунтовано та не надано жодних належних доказів (підтверджуючих документів) того, що йому завдано матеріальної шкоду, в чому проявились наслідки такої шкоди, надані суду документи надавалися в хаотичному порядку, а отже відсутні підстави для компенсації за матеріальну шкоду.

Що ж стосується вимог позивача щодо відшкодування витрат понесених на юридичну допомогу, то ця вимога не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_2 не надано належних доказів отримання ним юридичної допомоги.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.1176 ЦК України, ст.ст.1-4, 6, 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», п.11 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.96 р. суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державного казначейства України, третя особа без самостійних вимог: Звенгородська місцева прокуратура Черкаської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури задоволити частково.

Відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного бюджету на користь ОСОБА_2 42239.90 (сорок дві тисячі двісті тридцять девять гривень девяносто копійок) моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Сторонам розяснити, що з повним текстом рішення вони зможуть ознайомитись в приміщенні Лисянського районного суду Черкаської області 19 грудня 2016 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Головуюча -