Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до страхової компанії «Оранта», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника на рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до страхової компанії «Оранта» (далі - СК «Оранта»), ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтували вимоги тим, що 18 липня 2013 року в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області сталася ДТП за участю транспортного засобу марки Mercedes, д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 та яким керував ОСОБА_4, та транспортного засобу ЗАЗ, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. За вказаним фактом відносно ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Херсона від 26 вересня 2013 року, залишеної без змін постановою апеляційного суду Херсонської області від 21 жовтня 2013 року, провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Зазначали, що ОСОБА_6 в порушення вимоги пп. «д» п. 2.3. та п. п. «а» п. 19.1 Правил дорожнього руху не забезпечив безпеку дорожнього руху і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а саме: в темну пору доби рухався на транспортному засобі без включеного світлового пристрою, що призвело до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті ДТП автомобіль Mercedes отримав механічні пошкодження, чим заподіяна майнова шкода у розмірі 92 445 грн. Власником транспортного засобу ЗАЗ, який спричинив ДТП, є ОСОБА_5 За полісом № АЕ/1241202 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим Високопільським районним відділенням ВАТ НАСК «Оранта» 25 лютого 2013 року, забезпечено транспортний засіб ЗАЗ, страхова сума складає 50 000 грн., розмір франшизи - 510 грн.

23 липня 2013 року ОСОБА_4 звернувся із відповідною заявою до ВАТ НАСК «Оранта» щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу, однак йому було відмовлено в задоволенні вимог у зв'язку із відсутністю інформації про визнання водія забезпеченого транспортного засобу винним у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Посилаючись на викладені обставини, просили стягнути на їх користь із страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 49 490 грн; стягнути на їх користь з ОСОБА_6, ОСОБА_5 солідарно 42 955 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди. Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 30 000 грн; Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 30 000 грн, завдану наслідками ДТП.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6, НАСК «Оранта» про відшкодування майнової шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 49 490, 00 грн відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 42 955 грн відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі судами попередніх інстанцій встановлено обставини про те, що 18 липня 2013 року в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області сталася ДТП за участю транспортного засобу марки Mercedes, д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 та яким керував позивач ОСОБА_4, та транспортного засобу ЗАЗ,д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. За вказаним фактом відносно ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Херсона від 26 вересня 2013 року, залишеної без змін постановою апеляційного суду Херсонської області від 21 жовтня 2013 року, провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на день ДТП, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону).

Відповідно до ст. 30 вказаного Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Диспозиція наведеної норми у взаємозв'язку зі ст. 60 ЦПК України покладає на позивача обов'язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити відповідач (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року).

Підставою звільнення від доказування за ч. 4 ст. 61 ЦПК України є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення з питань, чи мали місце дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, та чи вчинені вони цією особою.

Відносно ОСОБА_4 складався протокол про адміністративне правопорушення п. 16.12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, щодо проїзду перехресть (на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч).

Закриття провадження в адміністративній справі звільнило

ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з огляду на зміст ч. 2 ст. 1166, ст. 1188 ЦК України, ч. 4 ст. 61 ЦПК України дії/бездіяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як учасників дорожнього руху, обсяг їх цивільно-правової відповідальності має перевірятися судом у порядку доказування.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

У порушення наведених норм суди не досліджували та не встановили поведінку кожного з водіїв, які причетні до ДТП, а саме: не з'ясовано об'єктивну можливість бачити дорожню обстановку з місця кожного із водіїв (чи горіли фари як у автомобіля ОСОБА_6, так і у автомобіля ОСОБА_4.); як кожен із учасників ДТП діяв в умовах дорожньої обстановки, чи мали порушення водіями (кожним окремо) ПДР, якщо так, то яких; чи мали учасники ДТП об'єктивну можливість виявити небезпеку для руху та які заходи вжиті ними для запобігання зіткненню.

Висновки експертизи не мають висновку щодо того, дії/бездіяльність якого з водіїв-учасників ДТП є у причинному зв'язку з ДТП. Доводи кожної сторони належним чином не перевірені. Висновки апеляційного суду містять припущення.

Таким чином, суд не встановив причину ДТП та, як наслідок, не встановив особи, діями (бездіяльністю) якої заподіяно шкоди внаслідок ДТП; якщо заподіювачем шкоди є не одна особа - не визначив ступінь вини кожного.

Враховуючи те, що обставини, які складають предмет доказування у справі про покладення цивільно-правової відповідальності за пошкодження автомобіля марки Mercedes, не встановлено ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом, а встановлення винної у завданні шкоди особи має істотне значення для правильного вирішення справи, колегія суддів скасовує ухвалені у справі судові рішення на підставі повноважень ч. 3 ст. 335 ЦПК України щодо виходу за межі касаційної скарги та з урахуванням ст. 338 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко