№263/8730/16-ц
№2/263/2132/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Ковтуненка В.О.,
при секретарі Чертовій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у звязку з повторною неявкою відповідачки.
Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.
Пунктом 2.6 Розділу №1 кредитного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, проценти за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за цим договором сплачуються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невід'ємною частиною.
При цьому відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений з положеннями зазначеного договору, графіком погашення заборгованості, та, підписавши їх, погодився з їх умовами та зобовязався виконувати. Проте, належним чином власні кредитні зобовязання не виконав.
Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» було укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Дата ОСОБА_1» (фактор) передав грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа банк» (клієнту) як плату, а клієнт відступив факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
08 грудня 2014 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_1» було укладено додаткову угоду №2 до вищевказаного договору, якою доповнено перелік договорів, що відступаються, до якого включено, зокрема, і кредитний договір №500915685 від 24 вересня 2013 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2
Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата ОСОБА_1» набуло статусу нового кредитора за договором, позичальником згідно якого є відповідач.
Із вимоги про досудове врегулювання спору вих.№Д/500915685 від 23 червня 2016 року вбачається, що ТОВ «Дата ОСОБА_1» повідомляло ОСОБА_2 про існуючу заборгованість, зверталося із проханням не пізніше трьох днів з моменту отримання вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню.
Однак, до теперішнього часу, вимоги банку відповідачем не задоволені.
Відповідно до ст.1048, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. Кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором.
Відповідно до ст.525,526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем зобовязань щодо повернення кредитної заборгованості порушує права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У звязку із чим, предявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1378,00 гривень.
Керуючись ст.ст.514, 525, 526, 530, 589, 590, 610-612, 651, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.8, 11, 88, 212, 215, 224 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Рішення суду може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко