У х в а л а

9 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації, треті особи: Державна казначейська служба України, Конотопське управління Державної казначейської служби в Сумській області, про визнання дій щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації незаконними та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 26 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 25 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила; рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2016 року залишила без змін.

21 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини другої статті 32 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частини першої, другої, статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України, частини другої статті 11 та частини другої статті 21 Закону України «Про інформацію».

Обґрунтовуючи підставу перегляду вказаних судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 18 жовтня, 20 листопада 2012 року та 26 червня 2013 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 25 липня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що отримання інформації відповідачем щодо перебування ОСОБА_5 на лікуванні в медичному закладі та зазначення вказаної інформації у листах, направлених на ім'я ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_4, а також у заяві до виконавчого органу щодо роз'яснення рішення суду не може розцінюватися як порушення прав позивача щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації відносно нього, оскільки ця інформація була отримана відповідачем у зв'язку з виконанням судового рішення про поновлення ОСОБА_5 на роботі та направлена на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області; натомість позивач не надав доказів на підтвердження того факту, що інформація, викладена у листі-запрошенні, який адресовано на ім'я ОСОБА_5, була предметом використання чи розповсюдження серед інших осіб.

Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що інформація, викладена у листах відповідача від 7 вересня, 9 жовтня 2015 року, а також у його заяві щодо роз'яснення рішення суду від 9 вересня 2015 року, фактично стосується ОСОБА_5, а не особисто позивача.

Разом з тим в ухвалах Вищого адміністративного суду України, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 18 жовтня 2012 року касаційний суд, залишивши в силі постанову суду апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не надавав згоди на отримання щодо нього інформації про його перебування на лікуванні, діагноз хвороби та термін його лікування; вказану інформацію відповідач отримав без згоди позивача, дії якого визнано недійсними;

- в ухвалах від 20 листопада 2012 року та 26 червня 2013 року касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації, треті особи: Державна казначейська служба України, Конотопське управління Державної казначейської служби в Сумській області, про визнання дій щодо збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації незаконними та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Сумської області від 21 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко