У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання спільної сумісної власності та визнання права власності на Ѕ частину квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 14 серпня 1982 року по 27 вересня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

У період перебування у шлюбі подружжя на умовах дольової участі побудували квартиру АДРЕСА_1, проте свідоцтво про право особистої власності на вказану квартиру видане на ім'я ОСОБА_5

Посилаючись на те, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, що підтверджується заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2011 року, просила визнати за нею та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, залишивши за ОСОБА_5 право власності на іншу Ѕ частину вказаної квартири.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09 грудня 2015 року, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами у період перебування у шлюбі за спільні кошти та є їх спільною сумісною власністю. Наведені обставини є преюдиційними, а тому не підлягають доказуванню.

З огляду на вказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на Ѕ частину квартири.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська