АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Енергобанк», ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2,заінтересована особа: ПАТ «Енергобанк» про визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити його заяву.

Зазначає, що судом не врахована та обставинам, що його обов»язок по відношенню до ПАТ «Енергобанк» за заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2013 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 763 346,15 грн. відсутній у зв»язку з проведеним зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 ЦК України за його заявою про таке зарахування від 04.07.2013 року.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.601 ЦК України зобов»язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог,строк виконання яких настав,а також вимог строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги.

Встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.11.2015 року, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 763 347,15 грн..

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Т.О. 14.06.2016 року ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2013 року.

В заяві про визнання виконавчого листа від 03.06.2016 року про стягнення з заявника 5 763 347,15 грн. на користь ПАТ «Енергобанк» таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 вказував, що за його заявою від 04.07.2013 року до ПАТ «Енергобанк» про зарахування зустрічних однорідних вимог,банком було проведено таке зарахування,оскільки банк мав перед ним заборгованість на загальну суму 42 534 666,38 грн..

На думку заявника, наявність заборгованості банку перед ним встановлена постановою Вищого господарського суду України від 10.03.2015 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2,суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження відсутності обов»язку боржника ОСОБА_2 щодо погашення заборгованості за договором про відкриття мультівалютної кредитної лінії №20733 від 31.08.2007 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують.

Ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції заявником не надано доказів на підтвердження відсутності його обов»язку як боржника щодо погашення заборгованості за договором про відкриття мультівалютної кредитної лінії №20733 від 31.08.2007 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Посилання заявника на заяву, подану ним 04.07.2013 року до ПАТ «Енергобанк» про зарахування зустрічних вимог ,не заслуговують на увагу,оскільки сама по собі заява не є доказом про проведення такого зарахування, внаслідок якого припиняється зобов»язання.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги стосовно встановлення факту існування заборгованості банку перед ОСОБА_2 постановою Вищого Господарського суду України від 10.03.2015 року в справі за позовом ТОВ «Рейдер», якому ОСОБА_2 відступив право вимоги боргових зобов»язань, до ПАТ «Енергобанк» про розірвання договорів про відступлення права вимоги та стягнення грошової суми,оскільки вказаною постановою остаточне рішення по справі не приймалося, а справу передано на новий розгляд, тобто в даному судовому рішенні преюдиційні факти відсутні.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 року та постановою Вищого Господарського суду України від 07.11.2016 року залишено без змін ухвалу господарського суду м. Києва від 25.07.2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Рейдер», про визнання наказів такими,що не підлягають виконанню з підстав,на які посилався в своїй заяві ОСОБА_2.

З огляду на викладене колегія суддів вважає,що ухвала суду постановлена з додержання норм процесуального права і підстави до її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.304,307,312,313-315 ЦПК України,колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -