провадження № 2/631/880/16
справа № 631/1806/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Великородньої Л.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2016 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_2 звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просить стягнути на користь Моторного (транспортного) страхового бюро суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 1045,00 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 28.07.2012 року по вул. Дзержинського, в с. Новоселівка, Нововодолазького районну Харківської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: мотоцикла НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та мотоцикла марки ИЖ Юпітер-3 д.н.з 3747ХАХ під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок зазначеної ДТП водій ОСОБА_3 був смертельно травмований на місці ДТП та помер.

Відповідача було визнано винними у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та згідно вироку Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.12.2012 року притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, позивачем було виплачено страхове відшкодування на поховання ОСОБА_3 у розмірі 1045,00 грн., згідно наказу №1587 від 02.04.2015 року.

07.04.2015 року з метою досудового врегулювання питання про відшкодування збитків позивач звернувся до відповідача із вимогою про добровільне відшкодування збитків, проте відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, у звязку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро змушене звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач, ОСОБА_1, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28 липня 2012 року близько 21 години 40 хвилин в с. Новоселівка, Нововодолазького районну Харківської області по вул. Дзержинського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: мотоцикла НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який знаходився у стані алкогольного спяніння та мотоцикла марки ИЖ Юпітер-3 д.н.з 3747ХАХ під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок зазначеної дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_3 був смертельно травмований на місці ДТП та помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 96 від 29.07.2012 року та свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 362286, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 31 липня 2012 року (а.с. 18-19).

Відповідно до вироку Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.12.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до кримінальної відповідальності відповідно за ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 11.12.2014 року (а.с. 8-10).

Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була забезпечена жодним чинним полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

23.12.2014 року потерпіла ОСОБА_4 звернулася до Моторного (транспортне) страхового бюро України (далі МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування на поховання ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Положеннями п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Із матеріалів справи вбачається, що МТСБУ відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на підставі наказу від 02.04.2015 року № 1587 (а.с. 27) було виплачено страхове відшкодування на поховання ОСОБА_3 в розмірі 1045,00 грн., що підтверджено копією платіжного доручення № 1587 від 07.04.2015 року (а.с.29)

Відповідно до пункту 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів, дані спірні правовідносини регулюються загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому суд вважає, що виплачена сума страхового відшкодування підлягає стягненню з ОСОБА_5 в порядку регресу.

Відповідно до вимог чинного законодавства на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку із чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, встановити склад осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вже зазначалося, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування.

Позивачем було використані всі можливі заходи, щодо вирішення вищевказаного позову в позасудовому порядку, що підтверджено листом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 07.04.2015 року № 3/1-05/10169 (а.с. 31), який було направлено на адресу відповідача, щодо добровільного компенсування витрат в сумі 1045,00 грн. Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 в добровільному порядку не було сплачено вищевказані кошти.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частинами 1 та 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, відповідач по справі ОСОБА_6 повністю визнав заявлені вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України, що підтверджено його заявою.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 1045,00 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1378,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 45258 від 26.09.2016 року. З огляду на вищевикладена сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись вимогами ст.ст. 11, 15, 57-62, 88, 174, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02000, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, , р/р 871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313) сплачене страхове відшкодування в сумі 1045 (одна тисяча сорок пять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02000, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, , р/р 871 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313) суму сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Трояновська Т.М.