Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2016 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи відділу Держгеокадастру в Юрївському районі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юр»ївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, треті особи по справі - Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області , відділ Держгеокадастру в Юрївському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Юрївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

про включення до додаткового списку членів КСП «Заповіт Леніна» на отримання земельної частки (паю), визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом про включення її померлого чоловіка ОСОБА_5 до додаткового списку членів КСП «Заповіт Леніна» на отримання земельної частки (паю), визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що є дружиною померлого 21.02.1994 року ОСОБА_5, який за життя був членом колгоспу (згодом КСП) «Заповіт Леніна» Юрївського району та працював в останньому з січня 1957 року по червень 1993 року, після чого перебував на пенсії по інвалідності.

Позивачка зазначала, що у відповідності до чинного на той час земельного законодавства України її чоловік ОСОБА_5 мав право на отримання земельної частки (паю) розміром 5, 83 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували у колективній власності КСП «Заповіт Леніна» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії 1-ДП № 000051, виданого 20.09.1994 року. На момент видачі КСП «Заповіт Леніна» Державного акту на право колективної власності на землю її чоловік ОСОБА_5 не був виключений з членів КСП, однак з невідомих причин не був внесений до списку громадян членів КСП, які мають право на отримання земельної частки (паю).

21.02.1994 року чоловік позивачки ОСОБА_5 помер, при цьому у відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР позивачка є єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 та 20.01.1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувавши після смерті чоловіка житловий будинок, розташований в смт. Юрївка по вул. Радянській, 6 Дніпропетровської області, однак до успадкованого нею майна не було включено право на земельну частку (пай), що за життя належало її померлому чоловіку.

Вказуючи, що є особою похилого віку, посилаючись на недосконале знання законодавства із земельних питань, позивачка стверджувала, що до вересня місяця 2015 року не знала про наявність у неї права на отримання у спадщину земельної частки (паю), яка на законних підставах належала її померлому чоловіку.

Зазначаючи, що її померлий чоловік мав право на включення його до списку осіб членів КСП «Заповіт Леніна» на отримання земельної частки (паю), а позивачка, в свою чергу, мала право успадкувати право на земельну частку (пай) після смерті свого чоловіка та враховуючи, що невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку (пай), посилаючись на ст. 5 ЗК України, Указ Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року, ст. ст. 3, 10, 15, 114, 213 ЦК України, позивачка просила включити її померлого чоловіка ОСОБА_5 до додаткового списку осіб - членів КСП «Заповіт Леніна» на отримання земельної частки (паю) та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги повністю підтримали.

Відповідач по справі Юрївська селищна рада Юрївського району в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі (ас. 119).

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Юрївському районі ОСОБА_3 при вирішенні позову покладалася на розсуд суду.

Третя особа по справі Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце слухання справи сповіщені належним чином (ас. 72).

Третя особа по справі ОСОБА_4 державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, що були залучені до участі у розгляді справи на підставі ухвали суду від 17.02.2016 року (ас. 57-58), в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому заперечень проти позову не мали (ас. 79).

Третя особа по справі Юрївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, що були залучені до участі у розгляді справи на підставі ухвали суду від 17.02.2016 року (ас. 60-61), в судове засідання не зявилися про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце слухання справи сповіщені належним чином (ас. 77).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившогося відповідача та вище перелічених третіх осіб по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та обовязки сторін, проти чого присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та представника останньої ОСОБА_2, представника третьої особи відділу Держгеокадастру ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного:

- так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_5 та дане підтверджено копією свідоцтва про одруження серії 1-ЯР № 910382 від 23.08.1958 року (ас. 7).

З копії трудової книжки колгоспника № 154 вбачається, що ОСОБА_5 в січні 1957 року вступив в члени колгоспу «Заповіт Леніна» Юрївського району, який згодом було реформовано в КСП, де працював на різноманітних посадах, а зокрема завідуючим майстерні, бригадиром тракторної бригади, по 1993 рік після чого вийшов на пенсію по інвалідності (ас. 11-12). Дане також підтверджено архівною довідкою № 152 від 09.12.2015 року з якої вбачається, що в накопичувальних відомостях фонду КСП «Заповіт Леніна» є відомості про роботу ОСОБА_5 з 1957 по 1993 роки (ас. 10).

На те, що ОСОБА_5 дійсно був членом колгоспу (згодом КСП) «Заповіт Леніна» вказують також і відомості, які містяться в протоколі № 1 загальних зборів колгоспників колгоспу «Заповіт Леніна» від 08.02.1994 року на яких вирішувалося питання про виведення ОСОБА_5 із членів правління колгоспу в звязку з його хворобою (ас. 14-15).

Дані досліджені докази не викликають у суду сумнівів щодо членства ОСОБА_5 в колгоспі «Заповіт Леніна».

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 275595 від 21.02.1994 року ОСОБА_5 помер 21.02.1994 року (ас. 8).

Згідно матеріалів спадкової справи № 45, розпочатої 10.08.1994 року до майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що єдиним спадкоємцем після смерті останнього є його дружина - позивачка по справі ОСОБА_1, якій 20.01.1995 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого у вигляді житлового будинку № 6, розташованого по вул. Радянській в смт. Юрївка Дніпропетровської області (ас. 81-91).

12.03.2016 року нотаріусом Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори за зверненням позивачки винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 , у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на вищезазначене спадкове майно (ас. 94).

Вирішуючи питання про те, чи мав померлий ОСОБА_5 право на отримання земельної частки (паю) в колгоспі (згодом КСП) «Заповіт Леніна», а позивачка, в свою чергу, право на успадкування земельної частки (паю), суд виходить з наступного:

- відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств,

сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських

акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;

- громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай),

посвідченого сертифікатом;

- громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);

- громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 вищевказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є : свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 « Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного

сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського

кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в

тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай) суд повинен зясувати чи була ця особа членом КСП на час передання Державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього Державного акта.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку що додається до Державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі не може позбавити її права на земельну частку.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до Державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі Державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого є певна особа.

До вручення зазначеного акту власником землі була держава, а після передачі його у КСП земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП. Всі працівники колишніх господарств, у тому числі й пенсіонери, які залишалися членами нових підприємств та були живими на дату отримання Державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Згідно копії Державного акта на право колективної власності на землю серії 1-ДП № 000051 вбачається, що останній виданий КСП «Заповіт Леніна» 20.09.1994 року (ас. 96-97).

До вказаного акта долучені списки громадян членів КСП, які мають право на отримання земельної частки паю та з якого вбачається, що ОСОБА_5 до останніх не включений (ас. 100-116).

Відтак, в судовому засіданні встановлено, що Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСП «Заповіт Леніна» після смерті ОСОБА_5, а саме 20.09.1994 року, в той час як ОСОБА_5 помер 21.02.1994 року.

У випадку коли до одержання Державного акта на право колективної власності на землю і складення в установленому порядку списку членів КСП, що мають право на пай член КСП помер, то частка землі на таких осіб не виділяється і спадкування в таких випадках виключається.

Чоловік позивачки ОСОБА_5 хоча і був членом (пенсіонером) колгоспу «Заповіт Леніна», але помер до проведення розпаювання землі, тому не міг бути включений до списку осіб, які мають право на пай. Оскільки в померлого при житті не виникло право на частку землі, то позивачка - спадкоємиця після смерті чоловіка могла успадковувати лише те, що належало покійному.

Доводи представника позивача про те, що і після смерті ОСОБА_5 продовжував залишатися членом КСП, оскільки не був відповідним рішенням виключений з членів КСП суд до уваги не приймає, так як відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, при цьому правоздатність це передбачена нормами права здатність (можливість) індивіда мати суб'єктивні юридичні права і виконувати суб'єктивні юридичні обов'язки, яка виникає з моменту народження і припиняється зі смертю особи.

За викладених вище обставин суд вважає вимоги позивачки необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області про включення до додаткового списку членів КСП «Заповіт Леніна» на отримання земельної частки (паю), визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич