ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6893/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом підписаним ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_4 про захист прав споживачів (за договором посередництва), відшкодування збитків та моральної шкоди,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано з недоліками, в тому числі, без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, передбаченого ст.42 ЦПК України; не зазначені докази щодо заподіяння позивачу моральної шкоди, а також щодо не виконання відповідачем своїх обов"язків за договором (в тому числі, щодо конкретно визначених обов"язків); не вказано поштового індексу щодо адреси відповідача; відсутнє обгрунтування щодо виконання позивачем всіх своїх зобов"язань передбачених п.3 вказаного договору (щодо, зокрема тих, які стосуються передумов для виконання відповідних обов"язків відповідачем).

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої позивач отримав 19 жовтня 2016 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі), а отже останнім днем для усунення вказаних недоліків є 24 жовтня 2016 року (понеділок).

Проте, недоліки позову не були усунуті у вказаний строк.

Крім того, до Дарницького районного суду м.Києва надійшла заява позивача "Про усунення недоліків" від 25 жовтня 2016 року на трьох аркушах, із зазначенням додаткового обгрунтування, в тому числі, щодо доказів, проте в одному примірнику - всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, при цьому акт щодо відсутності копії вказаної заяви для відповідача не складався оскільки посилання на її наявність відсутнє і в переліку додатків до вказаної заяви.

Крім того, щодо не надання для відповідача копії вказаної заяви, то заявником не враховано, що відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних додатків здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Крім того, заявником була долучена лише незавірена фотокопія документу щодо повноважень ОСОБА_2, а саме фотокопія довіреності, проте регламентований ст.ст.42, 119 ЦПК України перелік належних документів, які підтверджують повноваження представника особи у цивільному судочинстві, не передбачає можливості належного підтвердження відповідних повноважень представника шляхом надання вказаної фотокопії відповідних документів. При цьому, ст.42 ЦПК України імперативно встановлює, що саме оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи, проте заявником навіть на вимогу суду не було надано до суду належного документу на підтвердження відповідних повноважень, в тому числі, у вищевказаному порядку, визначеному ст.42 ЦПК України і тому суддя був позбавлений можливості посвідчити копію з нього.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, підписаний ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: