Справа № 456/3152/16-ц
Провадження № 4-с/456/39/2016
УХВАЛА

судового засідання

19 грудня 2016 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення та дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

встановив:

в обґрунтування скарги заявник покликається на те, що на примусовому виконанні у Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебував судовий наказ №2-3437/08, виданий Стрийським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 33457,21 грн. та 40,50 грн. судових витрат. 12.08.2016р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 50699006, в якій зазначено, що згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию від 08.04.2016р. встановлено, що ОСОБА_1 помер 10.01.2016р. Однак, всупереч процесуальним приписам законодавства про виконавче провадження, державним виконавцем не здійснено заходів щодо встановлення правонаступників боржника шляхом направлення відповідних запитів та вимог до органів нотаріату, не зясовано в повному обсязі майновий стан померлого боржника шляхом звернення до органів, що здійснюють реєстрацію та облік рухомого, нерухомого майна, а лише констатовано факт смерті боржника.

Представник заявника в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі та просить суд її задоволити.

Заінтересована особа представник Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом проведено судове засідання без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 12.08.2016р. виконавче провадження №50699006 з примусового виконання судового наказу №2-3437/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 33457,21 грн. та 40,50 грн. судових витрат закінчено, оскільки згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию від 08.04.2016р. №393/02.1-04-27 встановлено, що боржник ОСОБА_1 помер 10.01.2016 року.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані дії неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Як розяснено в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на зміст зазначених норм Книги шостої Цивільного кодексу України, з яких вбачається, що встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво, та беручи до уваги те, що державним виконавцем не встановлено наявність спадкоємців (правонаступників) боржника ОСОБА_1, а лише встановлено факт смерті боржника, і в порушення вимоги ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, тому, за наведених обставин, скарга АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є підставною та обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд

ухвалив:

скаргу Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення та дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області задоволити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 від 12.08.2016р. про закінчення виконавчого провадження №50699006 та скасувати її.

Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2-3437/08, виданого Стрийським міськрайонний судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 33457,21 грн. та 40,50 грн. судових витрат (виконавче провадження №50699006).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку її апеляційного оскарження.

Головуючий-суддя ОСОБА_3