Справа № 303/1487/16-ц
УХВАЛА

21 березня 2016 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суд Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево клопотання ПАТ КБ ПриватБанк про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшла цивільна справа за позовною заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

Разом з поданою позовною заявою, представник позивача ОСОБА_3 подав клопотання про забезпечення позову, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та обмежити її у праві виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови у видачі їй паспорту для виїзду за кордон та тимчасово затримати і вилучити закордонний паспорт.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 151 Цивільно - процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З пункту 1 частини 1 статті 152 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що позов забезпечується, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а з частини 3 статті 152 цього Кодексу вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У свою чергу в пункті 4 даної Постанови вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, заходи щодо забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати можливість виконання рішення суду. Проте вони можуть застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки необґрунтоване застосування таких заходів може призвести до порушень прав і законних інтересів відповідача. Умовою забезпечення позову є досить обґрунтоване припущення, що наявне під час предявлення позову у відповідача майно може зникнути на момент виконання судового рішення.

В матеріалах позовної заяви ПАТ КБ ПриватБанк, міститься Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 09 грудня 2015 року, в якій містяться відомості про те, що на майно, яке належить ОСОБА_2, постановами міського відділу Державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

-2-

Таким чином, необхідності для задоволення клопотання позивача ПАТ КБ ПриватБанк в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належать ОСОБА_2, не має, оскільки на таке вже накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Розглядаючи вимогу заявника про встановлення обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України шляхом тимчасової відмови у видачі паспорта для виїзду за кордон, приходжу до висновку, що в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 152 Цивільно - процесуального кодексу України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

В той же час, в пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин №5 від 30 березня 2012 року вказано, що заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою статті 151 Цивільно - процесуального кодексу України, суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга статті 152 ЦПК), оскільки відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України Про виконавче провадження та статтею 377-1 Цивільно - процесуального кодексу України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Також, відповідно до пункту 2 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, відповідно до якого - кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власної. Відповідно до пункту 3 статті 2 Протоколу № 4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, проходжу до висновку, що у задоволенні клопотання ПАТ КБ ПриватБанк про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання ПАТ КБ ПриватБанк про забезпечення позову по справі за позовною заявою ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Пак