СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/5224/16
15 грудня 2016 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Войтенко Ю.В.,
за участю секретаря - Севрюк К.А.,
представника позивача - Ткач Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Ткач Дарини Володимирівни до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу),
Представник ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4 та просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 92 809, 94 грн., по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати в сумі 1 392,15 грн.
30 липня 2015 року у м. Києві відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Doblo», державний реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5, транспортного засобу «Богдан», державний реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 та транспортного та транспортного засобу «Ford», державний реєстраційний № НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4.
Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва вищевказана дорожньо - транспортна пригода відбулася внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
30 липня 2015 року Стахувальник звернувся до Позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав необхідні документи.
А всього Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 142 809 (сто сорок дві тисячі вісімсот дев'ять) грн. 94 коп.
Цивільно - правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була зареєстрована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» згідно полісу ОСЦПВ №АІ/2586449.
14 січня 2016 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» сплатила по нашій заяві страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завданому майну передбаченого полісом, тобто 50 000 грн.
Тому залишок боргу, який повинен сплатити Відповідач становить 92 809 грн. 94 коп.
Враховуючи небажання Відповідача в досудовому порядку вирішувати питання, щодо повернення зазначеної вище суми Позивач змушений звернутися до суду.
У судове засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся належним чином (а.с. 61, 67). Направлену кореспонденцію відповідачу не було вручено, оскільки листи повернулись на адресу суду із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч.5 ст. 77 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: «30.07.2015 року приблизно о 07 год. 00 хв. на перехресті пр. Палладіна та вул. Уборевича в напрямку Кільцевої дороги в м. Києві, ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_4, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував стану транспортного засобу, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, на червоний сигнал світлофора, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілями «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1, Водій ОСОБА_5, та автобусом «Богдан» д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 12.3, 13.1, 8.7.3.е ПДР».
Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Ford» державний реєстраційним номер НОМЕР_4, тобто, відповідача, на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», поліс № АІ/25864498.
Відповідо до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.
Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом.
Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Відповідно до статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика і не вжив заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Суд враховує, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам відповідач його визнав в судовому засіданні 01.10.2015 року, таким чином позивач набув права звернення до суду до відповідача, як до особи винної в дорожньо - транспортній пригоди про стягнення коштів в порядку регрессу.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України у постанові Судової палати у цивільних справах від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред'явлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування понесених витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 92 809 грн. 94 коп., яке підлягає стягненню з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регрессу.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню на користь позивача, у відшкодування понесених ним судових витрат, - 1392 грн. 15 коп.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.3, 14, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60,88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Ткач Дарини Володимирівни до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) - задовольнити.
На це заочне рішення відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана заява до Святошинського районного суду м. Києва про перегляд цього заочного рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Войтенко

У відповідності до ч.2 ст.218 Цивільного процесуального кодексу України в судовому засіданні 15 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанова в повному обсязі складена 19 грудня 2016 року.