Справа № 175/673/16-ц
Провадження № 2/175/291/16
Рішення

Іменем України

28 листопада 2016 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Лавриненко І.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_6, Дніпропетровська регіональна філія Центру ДЗК та Реєстраційна служба Дніпропетровського РУЮ про визнання недійсним акту на право приватної власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_5, Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_6, Дніпропетровська регіональна філія Центру ДЗК та Реєстраційна служба Дніпропетровського РУЮ про визнання недійсним акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю Серія ДП Дн№044458, виданий Новоолександрівською сільською радою 18.10.2001 року та зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7740.

Представник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності.

Представник Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви голова Новоолександрівської сільської ради просить суд слухати справу за відсутності представника сільської ради.

ОСОБА_6 та представник Реєстраційної служби Дніпропетровського РУЮ у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили.

Представник Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви директор філії просив суд слухати за відсутності представника філії.

Так, згідно зч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради від 30 листопада 1994 року земельна ділянка №19 по вул. Мічуріна у с. Новоолександрівка площею 1700 кв.м передана ОСОБА_7. Згідно справи про надання земельної ділянки у приватну власність громадянину ОСОБА_7 земельна ділянка №19 розмірами 36,0м х 48,4м має рівні кути із межами: від А до Б - землі Новоолександрівської сільської ради, від Б до В - землі ОСОБА_6, від В до Г - землі Протопенко Е, від Г до А - землі ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_7 земельна ділянка №19 на підставі свідоцтва про право власності за заповітом 21.02.1998 року перейшла у власність ОСОБА_9, яка 12.03.1998 року отримала державний акт на право приватної власності на землю. Згідно зазначеного державного акту земельна ділянка має ті ж самі межі та розмір, що у попереднього власника.

07.04.1998 року ОСОБА_9, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, продала позивачу ОСОБА_5 земельну ділянку № 19, яка має ті ж самі межі та розмір, що у попереднього власника. Даний договір купівлі-продажу був укладений з дотриманням вимог чинного законодавства.

18.10.2001 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку серія ДП № 044458. Згідно плану зовнішніх меж земельна ділянка № 9 має розмір 36,0м х 48,4м, має рівні кути із межами: від А до Б - землі Новоолександрівської сільської ради, від Б до В - землі ОСОБА_6, від В до Г - землі Протопенко Е, від Г до А - землі ОСОБА_10

Згідно ст.ст. 6, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, що діяв на момент набуття права власності на земельну ділянку №19, громадяни набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі й, у разі купівлі-продажу, а право власності посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, земельна ділянка №19 належить ОСОБА_5 на законних підставах, що підтверджується посвідчується державним актом на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку серія ДП № 044458, що виданий Новоолександрівською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7740.

Сусідня земельна ділянка №21-а по вул. Мічуріна у с. Новоолександрівка площею 1548 кв.м належить ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради № 90/6 від 18 листопада 1998 року.

Право приватної власності ОСОБА_6 на зазначену земельну ділянку №21-а посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 037038, від 07.12.1998 р., зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3798, згідно якого кути мають наступні межі: від А до Б - землі ОСОБА_11, від Б до В - землі ОСОБА_12, від В до Г - землі ОСОБА_13, від Г до Д - землі ОСОБА_14, від Д до Е - землі ОСОБА_5, від Е до А - вулиця Мічуріна.

У судовому засіданні представники позивача наголосили на тому, що на отриманій ОСОБА_6 земельній ділянці площею 0,1548 га, останній за рахунок спільних коштів сімї збудував кілька будівель, факт існування яких підтверджується будівельним паспортом, посилаючись на норми ст. 22 Сімейного кодексу України, у відповідності до якої вважає, збудовані за час шлюбу на земельній ділянці є спільною власністю подружжя.

Однак, будівельний паспорт не є документом, що підтверджує існування нерухомого а та тим більше не підтверджує право власності на нього.

Відповідно до п. 1.2. Наказу МІНІСТЕРСТВА РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ, ДІВНИЦТВА ТА ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ «Про затвердження Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки» від - 17.2011 № 103 - Будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний порт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благо строю та озеленення на земельній ділянці.

Крім того, ст. 22 Сімейного Кодексу України ніякого відношення до регулювання спільної сумісної власності не має. Дана норма встановлює шлюбний вік.

Як вбачається з доданої до позовної заяви копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (Чорної), шлюб між ними укладено 19.05.1979 року, державний акт на землю ОСОБА_6 отримано 07.12.1998 році. Таким чином, як на момент реєстрацію шлюбу так і на момент отримання у власність земельної ділянки діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України.

Також, слід зазначити, що земельну ділянку по вул. Мічуріна, 21-а чоловік позивача ОСОБА_6, отримав безоплатно в приватну власність у 1998 році, використавши своє право громадянина на приватизацію, у зв'язку із чим приватизована земельна ділянка не є спільним майном подружжя та не підлягає поділу.

Таким чином, у зв'язку із тим, що позивачем не надано доказів існування будівель, що знаходяться на земельній ділянці по вул. Мічуріна, 21-а, а також доказів права власності не ці будівлі за нею чи її чоловіком, то у останньої відсутнє право на звернення до суду з даним позовом.

Крім того, право власності у ОСОБА_5 на земельну ділянку виникло раніше, ніж у ОСОБА_6, у зв'язку із чим про розмір та межі земельної ділянки ОСОБА_6 йому та його дружині ОСОБА_4 було відомо з моменту оформлення державного акту на свою земельну ділянку, тобто з 1998 року.

Згідно ст.ст. 6, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (в редакції від 05.05.1993 року), що діяв на момент набуття Позивачем права власності на земельну ділянку №19 по вул. Мічуріна, громадяни набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі й, у разі купівлі-продажу, а право власності посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Також, доказом того, що як ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_6 були обізнані про існування державного акту а також про межі та розмір земельної ділянки, свідчить і факт звернення ОСОБА_6 в 2011 році до суду із зустрічною позовною заявою про скасування державного акту на землю, що належить ОСОБА_5

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, рішенням суду першої інстанції від 31.08.2011 року, яку залишив в силі і суд апеляційної інстанції ухвалою від 20.12.2011 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, 3-тя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визнання противоправним рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про зобовязання вчинити певні дії; про визнання противоправним та скасування рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_6; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Новоолександрівської сільської ради, 3-тя особа: Дніпропетровський районний відділ земельних ресурсів, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про встановлення права приватної власності на земельну ділянку у межах, що визначені державним актом на право приватної власності на землю; зобовязання вчинити певні дії; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_5, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено, оскільки оскільки останній не надав доказів того, в чому саме виявилося порушення його права у користуванні належною земельною ділянкою, які дії необхідно здійснити для захисту його прав, як і не зазначив та не надав суду доказів того, з яких підстав повинен бути скасований державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_5, який зареєстрований у встановленому законом порядку. Всі докази ОСОБА_6, як і зараз ОСОБА_4, ґрунтувалися на припущеннях, що неприпустимо в силу ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою та п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

У зв'язку із обізнаністю ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_6 про існування державного акту, межі та розмір земельної ділянки з моменту оформлення ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку у 1998 році, вбачається, що ОСОБА_4, окрім того, що не мала права звертатися до суду з даною позовною заявою, що її права зі сторони в ОСОБА_5 жодним чином не порушені, також пропустила строк позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Однак, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову по суті, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про відмову у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності.

Також, на думку суду представника ОСОБА_5, метою звернення з даним позовом є затягування іншої справи №175/1142/14-ц за позовом ОСОБА_5 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_15, треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Дніпропетровська регіональна філія центру ДЗК, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_16 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним рішення, скасування державного акту на земельну ділянку.

09 березня 2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою зупинено провадження у вищевказаній цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_15, треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Дніпропетровська регіональна філія центру ДЗК, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського районного управління юстиції, ОСОБА_16 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним рішення, скасування державного акту на земельну ділянку до вирішення по суті цивільної справи № 175/673/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_6, Дніпропетровська регіональна філія Центру ДЗК та Реєстраційна служба Дніпропетровського РУЮ про визнання недійсним акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однак, окрім того, що у ОСОБА_6 відсутнє право на звернення до суду з даним позовом, із позовної заяви також не вбачається, яким саме чином порушено її права.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 130, 173, 174, 130, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, 6, 17, 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, ст.ст. 152, 153 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 264, 265, 321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_6, Дніпропетровська регіональна філія Центру ДЗК та Реєстраційна служба Дніпропетровського РУЮ про визнання недійсним акту на право приватної власності на земельну ділянку залишити без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров