Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-3515/11 Головуючий у 1 інстанції Лисенко Л.І.
Провадження № 22-ц/778/4262/16 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.

Трофимової Д.А.,

за участі секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В позові зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 31.07.1975р., шлюб зареєстрований у Будинку урочистої реєстрації шлюбу м. Запоріжжя, актовий запис № 2462. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Їхня сім'я фактично розпалася з 2001р. через відсутність взаєморозуміння і поваги в сім'ї, часто виникаючих сварок і скандалів, безпідставних бійок.

Вважаючи примирення і подальше збереження сім'ї неможливим, просила суд розірвати шлюб, оскільки він існує формально. При оформленні розірвання шлюбу в органах РАЦС просила суд залишити шлюбне прізвище ОСОБА_3.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2011 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, зареєстрований 31.07.1975р. у Будинку урочистої реєстрації шлюбу м. Запоріжжя, актовий запис № 2462.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався тим, що сім'я сторін розпалася остаточно і поновити сімейні стосунки між ними неможливо.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 31.07.1975 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони з 2001 року не підтримують подружніх відносин. Неповнолітніх дітей від шлюбу у них немає. Через постійні сварки і скандали, відсутність взаєморозуміння, позивачка вважала, що збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Позивач наполягала на розірванні шлюбу, зазначаючи про те, що примирення неможливе, шлюб носить формальний характер і його збереження є недоцільним.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, постановляючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання. Врахував, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не навів доводів, які б спростовували висновок суду, як не вказав і переконливих підстав для збереження сім»ї, взагалі існування сім»ї до часу смерті ОСОБА_4, що настала 11.01.2016р. З пояснень відповідача вбачається, що він у період з 2000 року по червень 2011 року постійно працював за кордоном водієм. Доказів того, що у цей час були збережені подружні відносини між сторонами, суду не надано. Доводи апелянта зводяться лише до того, що він не знав про рішення суду щодо розірвання шлюбу, однак жодних доводів у спростування вимог позову не зазначив. Більш того, з рішення суду вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав. Підстав вважати зазначені судом першої інстанції факти такими, що не відповідають дійсності немає.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 313- 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2011 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: