У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О., секретар судового засідання Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 через свого представника - адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду від 05 жовтня 2016 року в справі за клопотанням ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Рівненського міського суду від 05 жовтня 2016 року клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду залишено без розгляду.

У поданій на вказану ухвалу апеляційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника - адвоката ОСОБА_2 покликалася на її незаконність та необґрунтованість.

Вказувала, що не погоджується з позицією суду, що до поданого клопотання не були додані визначені ч.3 ст. 394 ЦПК України документи, оскільки в додатках до клопотання були надані відповідні документи на відсутність яких покликався суд першої інстанції.

Звертала увагу на те, що суд першої інстанції в своїй ухвалі покликався на Закон України «Про визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів» від 29.11.2001 року та Інструкцію про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень від 27.06.2008 року, однак, вказаний закон втратив чинність 29.09.2005 року, а згадана Інструкція визначає порядок звернення з клопотанням про визнання і виконання рішення суду до Мінюсту.

З міністерства надійшла відповідь, у якій вказано, що клопотання повернуто, оскільки Міністерство юстиції України представляє інтереси стягувачів, які перебувають на території іноземних держав.

З цих підстав просив ухвалу Рівненського міського суду від 05 жовтня 2016 року скасувати та вирішити питання по суті.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав заяву, що доводи апеляційної скарги підтримує та просить справу розглянути за його відсутності.

Боржник ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що до клопотання не долучено: офіційного документу про набрання рішенням №000529/2008 суду першої інстанції №7 м. Кастельйон республіки Іспанія від 09.09.2008 року законної сили, що воно не скасоване і його виконання не зупинене, документу, що сторона стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи: документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше на території Іспанії)

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст.392 ЦПК України, стягувач, як і боржник є громадянами України і ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду за місцем проживання ОСОБА_3 з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Фактично подано клопотання щодо двох рішень іноземних судів (а.с.1 зворот), зокрема про стягнення аліментів на дитину, яка на час подання клопотання вже є повнолітньою і по якому Рівненським міським судом уже постановлялась ухвала від 28 січня 2016 року про відмову в наданні дозволу на примусове виконання рішення (а.с.59), а також рішення № 001362 від 19 жовтня 2012 року (а.с.3-4) яким стягувача ОСОБА_1 визнано кредитором ОСОБА_3 на суму несплачених ним аліментів.

Мотивуючи залишення клопотання без розгляду, місцевий суд вказував на відсутність необхідних документів, хоч такі містяться в матеріалах справи та апріорі вони є, оскільки, як зазначено вище клопотання щодо рішення № 000529 від 9 вересня 2008 року вже місцевим судом розглядалось по суті.

Однак, всупереч вимог ч.4 ст.394 ЦПК України, в ухвалі місцевого суду від 05 жовтня 2016 року не наведено будь-яких мотивів залишення без розгляду клопотання в частині щодо рішення № 001362 від 19 жовтня 2012 року Суду Першої інстанції м. Кастельйон, а тому висновки місцевого суду в цій частині оскарженої ухвали є передчасними.

Виходячи зі змісту та суті норм глави 1 розділу 8 ЦПК України та відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, місцевий суд не позбавлений можливості запропонувати стягувачу надати необхідні документи для прийняття процесуального рішення щодо призначення клопотання до розгляду по суті.

Відповідно до ст.311ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Неповно зясувавши обставини, що мають значення для справи, пославшись на норми Закону України «Про визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів», який втратив чинність та Інструкцію Мінюсту від 27.06.2008 року, яка не стосується даної справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, оскільки зазначена ухвала місцевого суду від 05 жовтня 2016 року перешкоджає провадженню в справі, то вона підлягає до скасування, а справу слід направити до суду першої інстанції для вирішення питання про продовження розгляду.

Відповідно до наведеного апеляційна скарга задовольняється частково, оскільки її вимога про розгляд клопотання по суті відноситься до компетенції місцевого суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.324 ЦПК України дана ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст. 307, ст. 311 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2016 року скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: