Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2016 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

при секретарі судового засідання Брідня О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за заявою громадської організації «Право землевласника» в інтересах малолітнього ОСОБА_1, заінтересована особа Октябрська сільська рада, про встановлення факту постійного проживання, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкодавця разом із малолітнім ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, вказавши в ній, що 14 березня 2016 року розпорядженням голови Волноваської районної Державної адміністрації №103 малолітньому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано статус дитини-сироти.

Вищевказане розпорядження було винесено після смерті матері дитини, ОСОБА_2, яка померла 06 березня 2016 року в селі Октябрське Волноваського району у віці 40 років (актовий запис №2).

Батько дитини, ОСОБА_3, помер 09 червня 2014 року у с.Дмитрівка Волноваського району (актовий запис №9).

Розпорядженням голови Волноваської районної Державної адміністрації №179 від 04.05.2016 року над малолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, була призначена опіка.

10 березня 2007 року у віці 83 років померла прабабуся малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_4. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО №188424, виданим виконкомом Октябрської сільської ради Волноваського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 7.

Після смерті прабабусі відкрилася спадщина на земельну ділянку (кадастровий №070000118), яка належала померлій згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДН №024861, наданому 16 липня 2004 року на підставі розпорядження голови Волноваської РДА №117 від12.02.2003р.

На час відкриття спадщини ОСОБА_1 разом з матірю та дідусем проживав разом із спадкодавцем однією сімєю, оскільки у звязку з похилим віком пробабуся потребувала догляду та піклування, спадщину він прийняв відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, як спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення заяви не заперечувала.

У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО №188424, виданим виконкомом Октябрської сільської ради Волноваського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 7 (а.с.4 ).

З Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДН №024861, наданому 16 липня 2004 року на підставі розпорядження голови Волноваської РДА №117 від 12.02.2003р. вбачається, що земельна ділянку площею 6,220 га (кадастровий №070000118), належала померлій ОСОБА_4 на праві власності (а.с.5 ).

З довідки №652 від 16.11.2016р., наданої Октябрською сільською радою, вбачається, що станом на день смерті ОСОБА_4, яка померла 10.03.2007 року, разом з нею постійно проживали без реєстрації та здійснювали догляд і поховання померлої її син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, її онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її правнук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7 ).

Згідно п.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітні вважаються такими, що прийняли спадщину, окрім випадків, передбачених ч.2

-4 ст.273 ЦК України.

Положеннями статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки обставини, зазначені заявником підтверджені документами та заінтересована особа підтверджує факт, суд вважає доведеним факт постійного проживання малалітнього ОСОБА_1 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, смерті спадкодавця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи заявника в частині постійного проживання малолітнього ОСОБА_1разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є обґрунтованими, заявлені вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 1268, ЦК України, статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 8, 10, 11, 14, 210, 212, 213, 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву громадської організації «Право землевласника» в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - задовольнити.

Визнати встановленим факт постійного проживання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з померлою 10 березня 2007 року прабабусею ОСОБА_4 за адресою: 85780, Донецька область, Волноваський район, с.Стрітенка (Октябрське) вул.Центральна (Леніна) буд.50.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції - Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Є.І. Мохов