Справа № 161/3159/16-ц
Провадження № 2/161/1844/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

ПАТ «Акцент-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує тим, що 06.12.2007 року між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № АВVКRХ08180044, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4848 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання по своєчасному поверненню кредиту, сплаті процентів, комісій за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, просить стягнути з відповідача в користь ПАТ «Акцент-Банк» 15923,89 грн. заборгованості станом на 23.02.2016 року та судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та просить задовольнити їх.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року із ОСОБА_3 в користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором стягнута повністю, в тому числі зазначені в даній позовній заяві суми заборгованості по тілу кредиту, по процентах, комісії за користування кредитом та штраф(фіксована частина), тому нарахування в подальшому пені та штрафу(процентна складова) та стягнення вказаних сум повторно є безпідставним. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

З пояснень представників сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 06.12.2007 року між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_3, як позичальником, було укладено кредитний договір № АВVКRХ08180044, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 4848 грн..

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору, підписавши заяву разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка».

Крім того, при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, з якої вбачається, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.3.2.2, 3.2.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» позичальник зобовязався погашати кредит у порядку та строки, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1, 4.2 Умов та Тарифів.

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором по своєчасному поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року у цивільній справі № 161/14546/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВVКRХ08180044 від 06.12.2007 року в розмірі 23722,34 грн. станом на 19.06.2013 року, в тому числі: заборгованість за кредитом 2364,86 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 150,25 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 814,45 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 18786,95 грн., а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф(фіксована частина), 1105,83 грн. штраф(процентна складова).

Заочне рішення суду набрало законної сили 10.12.2013 року.

Як встановлено в судовому засіданні, виконавчий лист за вказаним рішенням Луцького міськрайонного суду був переданий стягувачем до органу виконавчої служби для примусового виконання.

З позовної заяви позивача встановлено, що на даний час позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором № АВVКRХ08180044 від 06.12.2006 року станом на 23.02.2016 року в розмірі 15923,89 грн., яку розраховує наступним чином: заборгованість відповідача станом на зазначену дату становить 38411,76 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 2364,86 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 150,25 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 814,45 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 35082,20 грн.,

Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 23722,34 грн., яка була стягнута з відповідача в користь позивача рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року, різниця становить 14689,42 грн. , а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. штраф(фіксована частина), 734,47 грн. штраф(процентна складова)., всього заборгованість становить 15923,89 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, строк дії кредитного договору від 06.12.2007 року 24 місяці, з 06.12.2007 року по 06.12.2009 року.

Після закінчення строку дії договору банк стягнув з позичальника всю суму заборгованості за кредитним договором станом на 19.06.2013 року за рішенням суду, в тому числі заборгованість по тілу кредиту. З огляду на це неправомірним є нарахування будь-яких сум заборгованості за кредитом, про які заявляє позивач на даний час.

Крім того, розрахунок заборгованості відповідача позивачем наданий за період з дати укладення договору 06.12.2007 року. На думку суду в будь-якому випадку такий розрахунок міг бути проведений позивачем починаючи з 20.06.2013 року, оскільки заборгованість станом на 19.06.2013 року стягнута рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року.

Таким чином, на даний час між сторонами існують невиконані грошові зобовязальні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення розкриває сутність зобовязання, як правового звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено вчинити певну дію (певні дії), чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року №6-116цс13.

Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2013 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

На основі викладеного суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, по процентах за користування кредитом, по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів відсутні.

На підставі ст.ст.526, 530, 536, 610, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ- БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ABVKRX08180044 від 06.12.2007 року - відмовити

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк