Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

секретаря - Прокопенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Київський психоневрологічний інтернат, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2, який визнаний судом недієздатним, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу, якого 05.12.2016 р. було госпіталізовано до відділення №7 ТМО "Психіатрія" у м. Києві з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримала заяву. Пояснила, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання (завдав тілесних ушкоджень ножем собі та в ділянку лоба і щоки сусіду по палаті, з яким проживає у Київському психоневрологічному інтернаті) 05.12.2016 року за направленням лікаря Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва було госпіталізовано ОСОБА_2 до відділення №7 ТМО «Психіатрія» у м. Києві для проведення лікування з метою покращення його психічного стану здоров»я. Крім того зазначила, що останній раз перебував на лікуванні у закладі в період з 18.10.2012 року по 15.01.2013 року.

Прокурор Павліченко В.О. в судовому засіданні заяву підтримала.

ОСОБА_2 в судовому засіданні надав згоду на проведення лікуванням для покращення свого психічного стану здоров'я. Пояснив, що опікун відвідує його в інтернаті, приносить продукти харчування.

Представник Київського психоневрологічного інтернату, в якому зареєстрований та постійно проживає ОСОБА_2, в судове засідання не з»явився, надав письмову згоду на госпіталізацію останнього.

Заінтересована особа ОСОБА_1, яка являється опікуном недієздатного, в судове засідання не з»явилась, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 24.05.2004 р. визнано ОСОБА_2 недієздатним (а.с. 20).

Розпорядженням Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації №1069 від 22.07.2004 року призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатним (а.с. 19).

Як встановлено в судовому засіданні, 05.12.2016 року ОСОБА_2 госпіталізовано до відділення №7 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану, а саме: завдав собі тілесних ушкоджень ножем в ділянку нижнього передпліччя обох верхніх кінцівок (а.с. 10).

З медичної карти стаціонарного хворого №7677 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що ОСОБА_2 встановлений клінічний діагноз: помірно виражена деменція змішаного (посттравматично-інтоксикаційного) ґенезу. Посттравматична енцефалопатія з судомним синдромом. Галюцинаторно-параноїдний синдром (а.с. 6).

09.12.2016 р. проведено комісійний психіатричний огляд ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: заступника директора ОСОБА_6, зав.відділенням №7 ОСОБА_7, лікаря-психіатра ОСОБА_3

З акту комісійного психіатричного огляду вбачається, що психічні розладу у ОСОБА_2 спостерігаються з 1978 року. Під час служби в армії отримав закриту черепно-мозкову травму, після чого тривалий час у останнього спостерігались генералізовані судомні напади, переважно в нічний час. Неодноразово лікувався в ТМО «Психіатрія» у м. Києві, остання госпіталізація з 18.10.2012 року по 15.01.2013 року. З часом наросло виражене інтелектуально-мнестичне зниження, пасивність, байдужість. При надходженні до психіатричного закладу: в розмові не заперечує розладів сприйняття «інколи бувають». За висновком комісії потребує стаціонарного лікування (а.с. 3-4).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., ст. 280-282 ЦПК України, ст.ст. 13, 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву Територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Київський психоневрологічний інтернат, про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2, який визнаний судом недієздатним - задовольнити.

Дати згоду на госпіталізацію в психіатричну лікарню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який визнаний рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 24.05.2004 р. недієздатним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення ( отримання копії рішення).

Суддя Г. Б. Супрун