Провадження № 2-о/750/193/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючої - судді Логвіної Т.В.,

при секретарі - Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить на підставі ст. 257-1 ЦПК України встановити факт народження дитини ОСОБА_2, 07.11.2016 року, місце народження якого м. Феодосія, Автономна Республіка Крим, мати його ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, запис про батька відсутній. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є батьком ОСОБА_3, 07.05.1997 року, яка 07.11.2016 року на тимчасово окупованій території Автономної ОСОБА_4 Крим, у м. Феодосія народила ОСОБА_2, про що Феодосійським міським відділом ЗАГС видано свідоцтво про народження. Встановлення даного факту йому потрібно для державної реєстрації народження дитини в Україні.

В судове засідання заявник не зявився, до його початку надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копію свідоцтва про народження.(а.с 2)

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 15.11.2016 року, ОСОБА_2 народився 07.11.2016 року в м. Феодосія, Республіка Крим, Російська Федерація, мати ОСОБА_3, запис про батька відсутній. (а.с. 3)

Згідно ч. І ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

На підставі запису про народження дитини відділ державної реєстрації актів цивільного має видати свідоцтво про народження зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина України, свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує його особу, проте у даному випадку виконати цей обов'язок неможливо.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, для реєстрації факту народження дитини, яке відбулось в медичному закладі до органів реєстрації необхідно подати медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 (п. 2 гл. 1 розділу 3 Правил). Це свідоцтво подається, якщо дитина народилась на території України.

ОСОБА_5 ОСОБА_4 Крим є територією України, ніякий інший документ у випадку народження дитини в медичному закладі не є підставою для отримання свідоцтва про народження. Однак на території Автономної ОСОБА_4 Крим документи про народження дитини видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров'я РФ, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану.

Згідно п 3. гл. 1 розділу 3 Правил, державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Місцем народження дитини та місцем проживання матері в даному випадку є ОСОБА_4 Крим.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою (п. 2 розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні).

Ст. 52 Конституції України гарантує, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Україна зобов'язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв'язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

Кабінет Міністрів України здійснює постійний моніторинг стану дотримання прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, за результатами якого оприлюднює та надає відповідну інформацію міжнародним організаціям у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина та вживає необхідних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч 2,3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. 7 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Згідно ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Враховуючи те, що встановлення факту народження дитини ОСОБА_2 необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,208-209, 256, 257-1, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 народився 07.11.2016 року в м. Феодосія, Автономна Республіка Крим, мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, запис про батька відсутній.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: