АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/1647/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/2386/К/16 суддя Коваль Н.В.
Категорія - 27 ( ІІ ) Суддя-доповідач Зубакова В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по розписці та відшкодування матеріальної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2, на підставі ст.ст. 151-153 ЦПК України, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2, в межах цивільного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по розписці та відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, порушення судом норм матеріального права при її постановленні. Так, на його думку, суд не врахував ризик відчуження спірного майна відповідачем, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах позовних вимог, заяви про забезпечення позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по розписці та відшкодування матеріальної шкоди.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по розписці від 12.01.2014 року у сумі 200 000,00 грн., 3% річних у сумі 16 024,48 грн., інфляційні втрати - 192 094,27 грн., та судові витрати по справі: витрати на правову допомогу в сумі - 3000,00 грн. та судовий збір - 2000,00 грн. (а.с. 11-13).

У жовтні 2016 року ОСОБА_2, від імені якого діяла представник ОСОБА_4, звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2, щоб остання не змогла його відчужити, враховуючи той факт, що в провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області є цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по розписці та відшкодування матеріальної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у межах суми боргу на нерухоме майно, що належать ОСОБА_3 до розгляду позову по суті, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене позивачем нерухоме майно не є предметом судового розгляду, а також з того, що позивачем не надано будь-яких доказів вартості майнащодо якого вирішується питання про накладення арешту, сумі боргу за цивільним позовом, що перешкоджає суду при розгляді даної заяви перевірити співмірність вартості майна, на яке накладається арешт, розміру заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Згідно з вимогами ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії та інші.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_2 є стягнення суми боргу по розписці та відшкодуванні матеріальної шкоди, тобто вимоги майнового характеру, а тому висновок суду першої інстанції щодо неможливості забезпечити даний позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача є невірним та суперечить вищевикладеному.

Крім того, ч. 2 ст. 151 ЦПК України містить вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову, в якій має бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З викладеного вбачається, що невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України є підставою для повернення такої заяви, а не відмови в її задоволенні.

Однак, розглядаючи подану ОСОБА_2, від імені якого діяла представник ОСОБА_4, заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції на вищевикладені вимоги закону уваги не звернув й відмовив у задоволенні заяви, серед іншого, через те, що в ній не зазначено вартість майна, на яке заявник просить накласти арешт.

Тобто, вирішив питання по суті, не врахувавши, що подана заява про забезпечення позову не містить всіх відомостей, необхідних для її розгляду (зокрема, даних щодо вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт, які необхідні для вирішення питання щодо співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам), що унеможливлює її розгляд та є підставою для повернення такої заяви.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року скасувати.

Матеріали за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу по розписці та відшкодування матеріальної шкодиповернути на новий розгляд до Криворізького районного суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: