08.12.2016 ЄУН № 337/1773/15-ц
Провадження № 2/337/8/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «УкрСиббанк Банк» в особі представника за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

солідарно стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором №0 від 25 липня 2008 року, в сумі 21181,61 долар США (з яких заборгованість за кредитом в сумі 19007,88 доларів США, заборгованість за процентами в сумі 2173,73 доларів США) та в сумі 16547,88 гривень (з яких пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 12169,49 гривень, пеня за прострочення сплати процентів в сумі 4378,39 гривень);

в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 25 липня 2008 року, в сумі 21181,61 долар США та в сумі 16547,88 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 / пр. Ювілейний, 35 у м. Запоріжжя, загальною площею 50,14 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що належить ОСОБА_3, шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження;

стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку 3654 гривень сплаченого судового збору.

До суду представник позивача ОСОБА_5 надав заяву про задоволення позову, та розгляд справи за його відсутності. Щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, у своїй заяві до судового засідання на 08 грудня 2016 року бажання не виявив, у звязку з чим, згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, справа розглядається в загальному порядку.

Відповідачі до суду в черговий раз не зявились. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повідомлені про розгляд справи в передбаченому п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України порядку. Відповідач ОСОБА_3 про розгляд справи був повідомлений особисто, що підтверджується його підписом. Суд розцінює їх неявку без поважної причини. Копія позову стороною відповідачів була отримана особисто, однак жодних пояснень чи заперечень щодо викладених у позові обставин, відповідачі суду не надали.

Крім того, за два дні до засідання відповідачем ОСОБА_3 була подана апеляційна скарга на ухвалу суду про відкриття провадження від 12 травня 2015 року, оспорюючи підсудність позову. Оскільки, це вже сьома апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження від відповідачів, та друга особисто подана ОСОБА_3, виконана кожного разу на одному і тому ж бланку, але жодного разу не розглянута по суті апеляційною інстанцією з вини апелянтів, суд приходить до висновку про зловживання стороною відповідачів своїми правами, направлене на затягування розгляду справи. Також, оскільки кожна апеляційна скарга не оплачувалась судовим збором, в тому числі остання, її подання направлене не на правове вирішення спірного питання, а є способом затягування розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за договірним зобовязанням. При цьому, підсудність позову є виключною згідно ч.1 ст. 114 ЦПК України і не може бути розглянута будь-яким іншим судом, окрім Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

Також суд приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_6 проти Іспанії» згідно якого вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Статус заявників сторона відповідачів має при поданні апеляційних скарг.

Зважаючи на викладене, керуючись ч.4 ст. 293 ЦПК України, за якою подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи по суті в загальному порядку згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідачів, які в черговий раз не зявились до суду без поважної причини, зловживаючи своїми правами, з метою затягування розгляду справи.

Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обовязок надання яких покладається на сторони по справі.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк», правонаступником якого за всіма правами та обовязками виступає Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0. За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 46500 (сорок шість тисяч пятсот) доларів США, що дорівнювало еквіваленту 225190,20 гривень, з відсотковою ставкою за користування кредитним договором в розмірі 15 відсотків річних, з остаточною датою повернення кредиту до 24 липня 2017 року.

ОСОБА_1 підписав вказаний договір, тим самим погодився з усіма його пунктами та умовами.

Також 25 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №219465, за яким ОСОБА_2 зобовязалась солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №0.

Крім того, 25 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №0/З, за яким ОСОБА_3 поручився квартирою №75 по вул. Задніпровській, 50 / пр. Ювілейний, 35 у м. Запоріжжя, щодо належного виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №0.

Як зазначено у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачами, банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, та видав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 46500 доларів США.

Надалі, 10 вересня 2009 року та 09 грудня 2009 року додатковими угодами №1 і №2 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк» та ОСОБА_1 вносились зміни до графіку погашення кредиту за кредитним договором №0 від 25 липня 2008 року, однак не була змінена ні сума кредиту, ні процентна ставка за користування кредитом, ні терміни повернення кредиту, у звязку з чим, зазначені додаткові угоди не призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів, та в розумінні ч.1 ст. 559 ЦК України, не припиняють дію поруки.

При цьому ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобовязання перед банком, у звязку з чим, станом на 18 березня 2015 року за кредитним договором утворилась заборгованість:

по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом в сумі 21181,61 долар США, з яких заборгованість за кредитом 19007,88 доларів США, що на час подачі позову було еквівалентно 422865,76 гривень, та заборгованість за процентами 2173,73 доларів США що на час подачі позову було еквівалентно 48358,68 гривень;

по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит на суму 16547,88 гривень, з яких пеня за прострочення сплати кредиту 12169,49 гривень, пеня за прострочення сплати процентів 4378,39 гривень.

У звязку з порушенням зобовязань позичальника, банк письмово звертався до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з вимогами про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ними, але спір в досудовому порядку урегульовано не було. При цьому, позов було подано до суду в межах шестимісячного строку з моменту направлення досудової вимоги.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно ст. 526, ст. 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вказує стаття 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 546 ЦК України, передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, за змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно зі ст. ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 589, 590 ЦК України у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором іпотекодержатель має право вимоги дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві(ч.1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України).

Таким чином, оскільки внаслідок неналежного виконання зобовязань, ОСОБА_1 порушив визначений кредитним договором №0 від 25 липня 2008 року строк і порядок виплати суми кредиту, а також загальні вимоги до виконання зобовязань, визначені діючим цивільним законодавством, вимоги позивача про стягнення з нього та солідарно з ОСОБА_2 суми заборгованості, а також, звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_3 підлягають задоволенню. Обставин, які спростовують зазначені висновки, судом встановлено не було.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Предмет іпотеки квартира АДРЕСА_1 / пр. Ювілейний, 35 у м. Запоріжжя відповідає вимогам ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Таким чином, суд вважає за необхідне надати відстрочку виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 3654 гривень у рівних частинах з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 88, 174, 197, 212-215, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного Акціонерного Товариства «Укрсиббанк» (р/р 0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код банку 09807750) заборгованість за кредитним договором №0 від 25 липня 2008 року, в сумі:

21181,61 долар США (двадцять одна тисяча сто вісімдесят один долар США 61 цент), з яких заборгованість за кредитом в сумі 19007,88 доларів США, заборгованість за процентами в сумі 2173,73 доларів США;

16547,88 гривень (шістнадцять тисяч пятсот сорок сім гривень 88 копійок), з яких пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 12169,49 гривень, пеня за прострочення сплати процентів в сумі 4378,39 гривень.

Звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 / проспекту Ювілейному, 35 у місті Запоріжжя, загальною площею 50,14 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, для задоволення вимог Публічного Акціонерного Товариства «Укрсиббанк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 25 липня 2008 року в сумі 21181,61 долар США та в сумі 16547,88 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна здійсненої субєктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства.

Стягнути на користь Публічного Акціонерного Товариства «Укрсиббанк» (р/р 0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код банку 09807750) з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, сплачений судовий збір у розмірі по 1218 (одній тисячі двісті вісімнадцять) гривень з кожного.

Відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Апеляційна скарга на рішення суду, як позивачем, так і відповідачами, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: Д.С. Бредун