Справа № 505/735/16-ц
Провадження № 2/505/620/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 19 лютого 2016 до суду з цим позовом, вказуючи, що 05 грудня 2012 року померла його баба ОСОБА_3 в с.Липецьке Котовського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,1995 га, розташовану на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробниціва, державний акт серії ІІІ - ОД № 051799, виданий ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Одеської області 02 березня 2004 року на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області від 16 грудня 2003 року № 504/03, зареєстрованої в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00601.

Він є єдиним спадкоємцем за заповітом..

У встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 районною нотаріального округу Одеської області з заявою від 04.06.2013 року про прийняття спадщини після баби ОСОБА_3 та була заведена спадкова справа за № 37/2013, номер у спадковому реєстрі 54560712 від 04.06.2013 року.

Однак листом нотаріуса від 07.06.2013 року за №153/02-14/37-2013 йому було повідомлено, що вказаній земельній ділянці кадастровий номер не присвоювався та дано роз'яснення щодо порядку захисту свого права на спадкове майно в судовому порядку.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 позов підтримав у повному обсязі.

Додатково пояснив, що позивач є також спадкоємцем за законом першої черги в порядку представлення, оскільки дочка спадкодавця, яка була матірю позивача, померла раніш баби.

Представник відповідача ОСОБА_2 райдержадміністрації, в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій проти позову не заперечував.

Вислухавши представника позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено, що 05 грудня 2012 року в м. Котовськ Одеської області у віці 86 років померла, ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 2,1995 га, розташовану на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії ІІІ - ОД № 051799, виданий ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Одеської області 02 березня 2004 року на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області від 16 грудня 2003 року № 504/03, зареєстрованої в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00601.

Факт належності спадкодавцю цієї земельної ділянки не заперечується відповідачем і підтверджується листом Управління Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Одеської області від 09.02.2016 року №0-1504-0.12-370/0/2-16 про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею становить 60860,99 грн.

Позивач є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 від 05.11.2007 року.

Відповідно до листа приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 07.06.2013 року №153/02-14/37-2013 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Відповідно до вимог п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 131 вказаного Кодексу зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, успадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічні вимоги зазначені в статті 126 Закону України «Про державний земельний кадастр» згідно з якою право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до вимог ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обовязковій реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Статтею 5 встановлено, що у державному реєстрі прав реєструються права на земельні ділянки.

Статтею 9 вказаного закону визначено, що державний реєстратор (яким також є нотаріус) повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих у документах.

Оскільки, як зазначено вище, кадастровий номер земельній ділянці не визначався, то позивач не має змоги надати його нотаріусу для визначення наявності або відсутності суперечностей, а останній не може їх визначити навіть шляхом подання запиту до органів виконавчої влади (управління Держемагенста в ОСОБА_2 районі), оскільки навіть у районному управлінні Держземагенства вказана інформація відсутня.

Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, за

письмовою заявою правонабувача, може подаватися державним кадастровим реєстратором, який здійснив державну реєстрацію такої земельної ділянки. Оскільки на момент реєстрації права

власності на вказану земельну ділянку кадастровий номер не надавався та відомості про неї не заносились до кадастру, тому вона позбавлена можливості набути права власності на земельну ділянку на підставі вказаної статті.

Статтею 19 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Статтею 28-1 ч. 2 вказаного закону передбачено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру (в даному випадку управління Держземагенства), надає органу державної реєстрації прав інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки, право доступу до перегляду кадастрових карт (планів). Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно.

Як зазначено вище, кадастровий номер земельній ділянці не надавався і з зазначених причин в управлінні Держземагенства у ОСОБА_2 районі відсутня інформація про кадастровий номер та план земельної ділянки, що позбавляє позивача змоги реалізувати право на спадкування нерухомого майна (земельної ділянки).

У відповідності до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 15 вказаного закону встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141 затверджено «Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (надалі «Порядок …») пунктом 10 якого державного реєстратора (у тому числі нотаріуса) зобовязано під час розгляду заяви (запиту) здійснювати пошук у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав.

Пунктом 11 встановлено, що пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі, коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється «за кадастровим номером земельної ділянки» (ідентифікатором).

Крім того, кадастровий номер також потрібен для внесення державним реєстратором (нотаріусом) запису про нерухоме майно оскільки П.20.вказаного «ПОРЯДКУ…» визначено, що з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор (нотаріус) вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо земельної ділянки: дату державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площу земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; підставу для внесення запису про нерухоме майно: назву рішення; дату формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування нотаріальної контори, назву нотаріального округу.

Пунктом 36 «Правил..» встановлено, що для формування та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до Державного реєстру прав відомості щодо нерухомого майна (зокрема земельної ділянки): дату державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площу земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки.

Аналогічні вимоги містить глава 10 п. 4 підпункт 4.20. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, відповідно до якого «ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру.

Також, обовязковим є отримання витягу з державного земельного кадастру при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки у відповідності до вимог ст.38 п.2 Закону України «Про державний земельний кадастр».

На момент набуття права власності на вказану земельну ділянку землевпорядна документація не виготовлялась, оскільки це не було передбачено діючим законодавством з зазначених причин вона позбавлена можливості надати нотаріусу всі необхідні документи для проведення державної реєстрації та видачі свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно ст.7-1 Закону України «Про державний земельний кадастр» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, здійснює підготовку земельно-кадастрової документації та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, організовує роботи із землеустрою, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Статтею 9 вказаного закону визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ДЕРЖЗЕМАГЕНСТВО). Державний кадастровий реєстратор здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, присвоює кадастрові номери земельним ділянкам.

Однак на підставі вказаного закону вона також не має змоги вжити дій щодо надання кадастрового номеру земельній ділянці та звернутись до державного реєстратора, оскільки у відповідності до ст. 15 закону України «Про державний земельний кадастр» обовязковим у відомостях про земельну ділянку є зазначення інформації про її власників (користувачів), власник же вказаної земельної ділянки помер, а позивач лише спадкоємець.

Статтею 21 вказаного закону визначено, що підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є документація із землеустрою щодо формування земельних ділянок.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнається дійсними у разі відсутності його державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Документи які містять достатні дані (кадастровий номер та кадастровий план, технічна документація з оцінки земель) для проведення реєстраційних дій державним реєстратором щодо спадкування земельної ділянки відсутні, оскільки на момент набуття останнім права власності на земельну ділянку їх виготовлення не передбачалось чинним законодавством.

Неможливість отримати документ про право власності на вказану земельну ділянку прямо слідує з наведених положень діючого законодавства.

Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належно оформленого

витягу з Державного земельного кадастру, позбавляє його права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.16,328,392,1225,1233,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 10, 60,88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за заповітом, право приватної власності на спадкове майно ОСОБА_3, яка померла 05 грудня 2012 року, у вигляді земельної ділянки площею 2,1995га., розташованої на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю згідно Державного акту на право

приватної власності на землю серії ІІІ - ОД № 051799, виданий ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Одеської області 02 березня 2004 року на підставі розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації Одеської області від 16 грудня 2003 року № 504/03, зареєстрованої в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 №00601.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д дя -