Рішення

Іменем України

Справа № 712/10694/15-ц

Провадження 2/712/2447/16

29 листопада 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 6-034 від 11.10.2007 року від 25.09.2014р. (далі кредитний договір) відповідач отримав кредит 90 000 грн. зі сплатою 22 % річних строком до 24.09.2024р. В забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір іпотеки від 25.09.2014 № 6-034/001, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. В звязку з порушенням умов кредитування позичальником 23.03.2016р. відповідачу була направлена вимога дострокового повернення кредиту № 26-10/2008, однак вказана вимога залишена без виконання, чим порушені права кредитодавця, в звязку з чим останній набув права звернення стягнення боргу на предмет іпотеки. Станом на 01.09.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 114851,66 грн., що складається з заборгованості по кредиту 89789,73 грн., відсоткам 13864,15 грн., пеня 8836,35 грн., інфляційні втрати від простроченої заборгованості 1504,62 грн. 3% річних по простроченій заборгованості 856,81 грн. Просить суд звернути стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації 249850 грн. та покласти на відповідачку понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, просив суд позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні визнав частково, не заперечував наявного боргу, який зобовязувався погашати частково.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст.1054 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 6-034 від 11.10.2007 року від 25.09.2014р. (далі кредитний договір) відповідач отримав кредит 09 000 грн. зі сплатою 22 % річних строком до 24.09.2024р., з цьовим призначенням на ремонт квартири.

Згідно п.3.3.2, 3.3.3 повернення кредиту здійснюється згідно з графіком шляхом сплати щомісячних платежів на погашення кредиту та оплати відсотків в сумі 1860,27 грн.

Відповідно до п.3.9.1, 3.9.2 кредитного договору банк має право у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобовязань вимагати дострокового повернення кредиту. Виконання вказаної вимоги позичальником повинно бути проведено протягом 60 календарних днів з дня отримання такої вимоги.

Згідно з п. 9.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та сплати відсотків позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми платежу за кожен день прострочення.

В забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір іпотеки від 25.09.2014 № 6-034/001, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 52,7 кв.м.

Суд виходить з того, що договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника. Кредитодавець зобовязаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, тобто позичальнику лише пропонуються умови, а якщо він не погоджується, може знайти інші, кращі. При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов'язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність у вигляді стягнення штрафних санкцій, пені. Підписанням кредитного договору, фактом отримання і використання кредиту, частковим його виконанням, підтверджено, що позичальник у повному обсязі ознайомлювався з умовами кредитування в банку і прийняв на себе зобов'язання щодо його виконання. Крім того, у підписаному відповідачем повідомленні про умови кредитування від 22.082.2014р. останній підтверджує надання йому повної інформації щодо вартості кредитної послуги.

При укладенні кредитного договору та беручи на себе обов'язки щодо погашення цього кредиту, відповідач погодився з умовами кредитного договору та договору іпотеки. Отже, такі умови договорів є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України. При укладенні вказаних правочинів не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що кредитом відповідач скористався, що підтверджено випискою по рахунку, після отримання кредиту відповідач частково виконував свої обов'язки за кредитним договором, проте з жовтня 2014 року року позичальником систематично порушуються умови кредитного договору, щодо строків погашення кредиту та сплати відсотків, в зв'язку з чим на підставі ст.1050 ЦК України позивачем 23.03.2016р. пред'явлено вимогу дострокового повернення кредиту та оплати заборгованості за кредитним договором, таке право позивача передбачено також згідно з п.3.9.1 кредитного договору. Вимогу про дострокове повернення кредиту відповідач залишив без виконання. Домовленості щодо реструктуризації кредитної заборгованості між сторонами не досягнуто.

В звязку з порушенням умов кредитування позичальником згідно з наданим банком розрахунком, який відповідач не оспорював, станом на 01.09.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 114851,66 грн., що складається з заборгованості по кредиту 89789,73 грн., відсоткам за період з 11.09.2015р. по 23.05.2016р. 13864,15 грн., пеня за період з 01.09.2015р. по 31.08.2016р. 8836,35 грн., інфляційні втрати від простроченої заборгованості 1504,62 грн. 3% річних по простроченій заборгованості 856,81 грн.

Відповідно до п.7.1 договору іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником основного зобовязання позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.1 Закону України Про іпотеку, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

23.06.2016р. у вимозі про дострокове повернення кредиту банком було попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цих вимог. Оскільки після спливу встановленого строку вказані вимоги іпотекодержателя були залишені без задоволення, позивач розпочав звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору кредитодавцю спричинені збитки у вигляді неповернених кредитних коштів та не отриманих доходів, позивач як іпотекодавець має право на звернення стягнення боргу на предмет іпотеки, тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення.

Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності угоди, якщо її недійсністьпрямо не встановлена законом або якщо вона не визнана судом недійсною. Отже, договір іпотеки між сторонам є чинним, тому обов'язковий до виконання.

Право власності відповідача на предмет іпотеки підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2016р.

Згідно пояснень відповідача, у іпотечній квартирі він проживає один, на момент укладення договору іпотеки відповідач нотаріально посвідченою заявою підтвердив, що вказана квартира є його особистою власністю, правами користування інших осіб, в тому числі неповнолітніх, не обтяжена. Початковою ціною реалізації предмета іпотеки приймається судом його вартість в розмірі 249850 грн. згідно з висновком ПП Ажіо від 30.08.2016р. (свідоцтво субєкта оціночної діяльності № 15158/13 від 09.09.2013р.). На підставі ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.3, 16, 526, 527, 530, 1054, 1050 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 33, 35, 39,40 Закону України Про іпотеку, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Звернути стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит № 6-034 від 25 вересня 2014 року в сумі 114851 грн. на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 249850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1722,77 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: