У х в а л а

2 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року у справі за позовом прокурора Чернігівської області до Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку та скасування запису про державну реєстрацію права власності, треті особи: реєстраційна служба Чернігівського міського управління юстиції, Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації,

в с т а н о в и в :

Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 29 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог прокурора Чернігівської області відмовив.

Апеляційний суд Чернігівської області 31 липня

2015 року рішення суду першої інстанцій скасував й ухвалив нове рішення, яким визнав незаконним пункт 1.25 рішення Чернігівської міської ради від 27 жовтня 2011 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0957 га, що знаходиться на АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також визнав недійсним державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку; в іншій частині позову відмовив; стягнув з Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 за розгляд справи в суді першої інстанції з кожного по 243 грн 60 коп., а також за розгляд справи в суді апеляційної інстанції з кожного по 121 грн 80 коп.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10 березня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Чернігівської міської ради відхилила; рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року залишила без змін.

Верховний Суд України ухвалою від 29 червня 2016 року відмовив ОСОБА_1 в допуску справи до провадження.

16 листопада 2016 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті) ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду України з аналогічною заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 261, 267 Цивільного кодексу України.

На підтвердження підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 29 жовтня, 23 грудня 2014 року, 25 березня, 1 липня та 16 вересня 2015 року та 17 лютого 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано зазначені норми матеріального права.

Подана заява про перегляд зазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Встановлено, що 10 червня 2016 року ОСОБА_1 звертався до Верховного Суду України із аналогічною заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права і для обґрунтування долучив ті ж самі постанови Верховного Суду України від 29 жовтня, 23 грудня 2014 року, 25 березня, 1 липня та 16 вересня 2015 року та 17 лютого 2016 року.

Верховний Суд України ухвалою від 29 червня 2016 року за наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 заяви з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, у допуску до провадження вищевказаної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року відмовлено.

Таким чином, Верховний Суд України вже вирішував питання про допуск цієї справи до провадження. За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1, поданої у цій справі з аналогічних підстав, Верховний Суд України прийняв ухвалу від 29 червня 2016 року про відмову в допуску цієї справи до провадження.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України подана заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України, суддя Верховного Суду України

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Л.І. Охрімчук