Ухвала

іменем україни

23 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Мостової Г.І., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Народицької селищної ради, виконавчого комітету Народицької селищної ради, треті особи: комунальне підприємство «Народичі-комунсервіс», ОСОБА_4, про визнання незаконними та скасування рішень, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд визнати незаконними та скасувати рішення Народицької селищної ради від 17 квітня 2015 року, яким скасовано рішення про надання їй житла для тимчасового проживання, та рішення виконкому Народицької селищної ради від 24 квітня 2015 року про надання житла для тимчасового проживання ОСОБА_4

Позовні вимоги ОСОБА_3обґрунтовано тим, що рішенням виконкому Народицької селищної ради від 11 лютого 2005 року № 15 їй та її малолітньому сину, ОСОБА_5, надано для проживання квартиру АДРЕСА_1. 09 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та комунальним підприємством «Народичікомунсервіс» (далі - КП «Народичікомунсервіс», правонаступник Народицького виробничого підприємства житлово-комунального господарства, далі - Народицького ВПЖКГ) було укладено новий безстроковий договір оренди вказаного житлового приміщення, проте, 17 квітня 2015 року Народицькою селищною радою винесено оскаржуване рішення, яким скасовано рішення про надання їй житла для тимчасового проживання, а рішенням виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області № 50 від 24 квітня 2015 року спірне житло надано для тимчасового проживання ОСОБА_4, на тій підставі, що вона понад 6 місяців не проживала у вказаній квартирі, а тому, втратила право користування жилим приміщенням у відповідності до ст. 71 ЖК УРСР.

ОСОБА_3 вважає, що зазначеними рішеннями були порушені її право та право її сина на житло, при цьому оспорені рішення ухвалені відповідачами з перевищенням повноважень та порушенням чинного законодавства, оскільки у відповідності до ЖК УРСР визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням має право лише суд.

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 27 січня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано незаконним та скасовано рішення Народицької селищної ради Житомирської області від 17 квітня 2015 року про скасування рішення виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області від 10 лютого 2005 року № 15 про надання ОСОБА_3 житла для тимчасового проживання в квартиру АДРЕСА_1. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області № 50 від 24 квітня 2015 року про надання ОСОБА_4 житла для тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13 квітня 2016 року рішення Народицького районного суду Житомирської області від 27 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_3. просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про недотримання відповідачем чинного житлового законодавства, оскільки питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, вирішується виключно в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції ухвалюючи нове рішення у справі дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки спірне жиле приміщення розташовано у смт Народичі віднесено до зони безумовного (обов'язкового) відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, а тому відповідно до ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зонах відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення забороняється постійне проживання населення. Разом з цим, позивач не набула законного права на постійне користування спірним жилим приміщенням, користувалася спірним житлом з підстав не передбачених ст. 58 ЖК УРСР, а тому законного права на постійне користування ним не набула.

Однак, з вказаним висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до вимог статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Проте вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади Народицької селищної ради Житомирської області.

Рішенням виконавчого комітету Народицької селищної ради № 15 від 11 лютого 2005 року квартиру АДРЕСА_1 надано для тимчасового проживання ОСОБА_3 та її малолітньому сину, ОСОБА_5.(а.с. 19)

09 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та КП «Народичікомунсервіс», як балансоутримувачем житлового фонду Народицької селищної ради Житомирської області, було укладено договір оренди житлового приміщення, розташованого за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

17 квітня 2015 року рішенням Народицької селищної ради Житомирської області № 495 скасовано рішення виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області від 10 лютого 2005 року № 15 про надання ОСОБА_3 житла для тимчасового проживання, у зв'язку з клопотанням КП «Народичікомунсервіс» (а.с. 8). У рішенні Народицької селищної ради Житомирської області від 17 квітня міститься описка, так як скасовано рішення виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області від 10 лютого 2005 року № 15 про надання житла для тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_3, хоча таке рішення виносилось 11 лютого 2005 року, що не оспорювалось сторонами.

Рішенням виконавчого комітету Народицької селищної ради Житомирської області № 50 від 24 квітня 2015 року квартиру АДРЕСА_1 було надано ОСОБА_4 для тимчасового проживання (а.с. 9).

Підставою прийняття оспорюваних рішень було те, що ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Разом з цим, питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення, вирішується виключно в судовому порядку.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Народицька селищна рада Житомирської областібез вирішення у судовому порядку питання про визнання позивача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, діяла всупереч своїх повноважень, які передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Разом з цим, посилання суду апеляційної інстанції на те, що проживання в зоні обов'язкового відселення суперечить Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» і позивач законного права на спірну квартиру не набула, а тому відсутні підстави вважати про порушення її особистих прав відповідачем та скасування оскаржуваних рішень, є безпідставними, оскільки ці питання не були предметом спору.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів і ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та ретельно перевірив та врахував надані докази.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що судом першої інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, тому, відповідно до вимог ст. 339 ЦПК України, оскільки апеляційним судом скасоване судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 квітня 2016 року скасувати, рішення Народицького районного суду Житомирської області від 27 січня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

Г.І.Мостова

І.М. Фаловська