Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 0827/2-747/11Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
Пр. № 22-ц/778/4324/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.,

за участі секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 року про задоволення подання Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовим рішенням

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, за погодженням з начальником ВДВС, звернувся до суду з поданням (а.с.67-68), в якому просив прийняти рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

В обґрунтування свого подання державний виконавець зазначав, що з липня 2012 року на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС знаходиться виконавче провадження № 33628274 з примусового виконання виконавчого листа № 2-747, виданого 05.09.2011 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500,00 грн., щомісячно але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2011 року.

Станом на 01.08.2016 р. ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам, що складає 50 місяців та в грошовому виразі становить 83538,90 грн.

Боржник ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) рішення суду не виконує.

23.07.2012 р. старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим документом, копії якої надіслані боржнику до відома та виконання.

Відповідно до даних виконавчого листа, боржник мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Передатна, 8/2, але згідно пояснень боржника встановлено, що боржник фактично мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зеленогірська/вул. Освитянська, 23/14.

Згідно акту державного виконавця від 17.08.2016 р. боржник за адресою: м. Запоріжжя, вул. Передатна, 8/2 не мешкає.

У звязку з невиконанням боржником виконавчого документа у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої примусової реалізації:

Згідно відповіді АІС «Автомобіль» за боржником рухомого майна не зареєстровано.

Згідно відповіді ДПІ відкритих розрахункових рахунків не виявлено.

Згідно відповіді ПФУ боржник як пенсіонер на обліку в ПФУ не перебуває.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Державним виконавцем неодноразово вживались заходи примусового характеру, а саме: направлялись виклики боржнику, здійснювались виходи за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану, але боржником не вжито жодного заходу спрямованого на виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 року (а.с. 85) подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, що фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/вул. Освитянська (Образовательная), 23/14, до виконання ним свого зобовязання, передбаченого виконавчим листом № 0827/2-747/2011, виданим 05.09.2011 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн., щомісячно але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.90-93) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, в задоволенні подання відмовити.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою було відкрито (а.с.107), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 109).

Стягувач ОСОБА_3 через свого представника подала апеляційному суду через канцелярію письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу боржника (а.с. 123-125).

У судове засідання 06 грудня 2016 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи належним чином, у тому числі стягувач через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч.5 ЦПК ЦК України, (а.с. 111, 122) стягувач ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_2 не зявились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки стягувача ОСОБА_3 та боржника ОСОБА_2 та на підставі ст. 305 ч.2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу за відсутністю останніх за присутністю представника стягувача ОСОБА_3 за довіреністю (а.с. 121) ОСОБА_6 та представника боржника ОСОБА_2 за договором адвоката ОСОБА_7 (а.с. 127-128), представника Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління у Запорізькій області (а.с. 129) ОСОБА_8

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі:

-представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка у тому числі на запитання колегії суддів зазначала, що боржнику відоме про наявність виконавчого провадження з самого початку його відкриття, у неї є оригінали квитанцій про часткову сплату боржником аліментів стягувачу поштою поза межами виконавчого провадження у добровільному порядку до листопада 2013 року, які вона просить апеляційний суд долучити до матеріалів цієї справи (131-133), копії цих квитанцій боржник державному виконавцю у матеріали виконавчого провадження не надавав, доказів того, що боржник платив аліменти стягувачу у період після листопада 2013 року по 2016 рік немає, останній їх не платив, оскільки стягувач перешкоджала боржнику у спілкуванні із дитиною, вивезла останню до США, він до дитини у США не їздив, боржник переоформив право власності на ? частину квартир № 11 у будинку № 33 по вул. Кремлівська у м. Запоріжжя 14.02.2012 року на доньку ОСОБА_4 у рахунок погашення аліментів; чому не оформили цей перехід відповідно до вимог СК України їй невідоме;

-представника Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління у Запорізькій області (а.с. 129) ОСОБА_8, який у тому числі на запитання колегії суддів зазначав, що у державного виконавця Іваніця Ю.О. перебуває у провадженні зазначене виконавче провадження, останній не зміг зявитись до суду, захворів, зазначене виконавче провадження до літа 2012 року перебувало в Орджонікідзевського ВДВС, про наявність цього виконавчого провадження боржникові достовірно відоме, майна у боржника немає, останній офіційно не працює та повідомив державного виконавця своєю заявою у серпні 2016 року, яка міститься у матеріалах виконавчого провадження, в якій зазначав, що він не бачить дитину, остання мешкає за кордоном у США, стягувач не дає йому бачитись із дитиною, він є безробітним на теперішній час, тому не може виплачувати аліменти у повному обсязі, в змозі сплачувати 750,00 грн. щомісяця, про кримінальну відповідальність попереджений, державний виконавець звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінального провадження відносно боржника у звязку із свідомим ухиленням останнього від сплати аліментів, підозра боржнику ще не вручалась,

-представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, який у тому числі на запитання колегії суддів зазначав, що боржник не платить аліментів стягувачу на дитину понад три роки з листопада 2013 року по 2016 рік, ухиляється від сплати останніх, хоча має можливість їх платити, про що боржник зазначив державному виконавцю у своїй заяві, перевід права власності на ? частку вищезазначеної квартири з боржника на дитину відбувся не в рахунок погашення аліментів, а в рахунок погашення боргу боржника перед стягувачем за розбиту останнім машину, яка належала батькові стягувача, чому оформили таким чином це право сторін;

перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оглянувши на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України у судовому засіданні надані державним виконавцем оригінали матеріалів виконавчого провадження №33628274, які містять інформацію про наявність у боржника заборгованості по аліментам за період з січня 2012 року по липень 2016 року та не містять наданих представником боржника апеляційному суду лише у даному судовому засіданні копій квитанцій про часткове перерахування аліментів боржником на користь позивача за період до листопада 2013 року, оскільки останнім державному виконавцю боржником не надавались взагалі, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у цій справі, ст. ст. 208, 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу» та виходив із того, що ОСОБА_2 має невиконані зобовязання зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 0827/2-747/2011 від 23.03.2011 року та має заборгованість по аліментам, яка станом на 01.08.2016 року становить 83358,90 грн., від сплати якої боржник свідомо ухиляється, хоча має можливість платити останні; при цьому, державним виконавцем прийняті всі можливі заходи щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів, у тому числі заборгованості по ним, щодо виявлення майна боржника, за рахунок якого можливо б було погасити заборгованість по аліментам, та щодо встановлення джерела отримання доходів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_2 має невиконані зобовязання зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 0827/2-747/2011 від 23.03.2011 р., та має заборгованість по аліментам, яка станом на 01.08.2016 року з червня 2012 року майже за 50 місяців становить 83358,90 грн. (а.с. 69, 77).

Державним виконавцем прийняті всі можливі заходи, щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів, у тому числі і заборгованості по ним, щодо виявлення майна боржника, за рахунок якого можливо б було погасити заборгованість по аліментам, та щодо встановлення джерела отримання доходів (а.с.71-78).

Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту або громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках. Або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» - примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

П. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених завдань покладається зокрема, запобігання та недопущення виїзду з України або вїзду в Україну осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд або тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником державної виконавчої служби.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі зокрема факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання щомісячних зобовязань по сплаті аліментів на дитину на користь стягувача у вищезазначеному виконавчому провадженні за вищезазначеним виконавчим листом, починаючи після листопада 2013 року по 2016 рік, при існуванні у нього реальної можливості хоча б частково виконувати рішення суду щомісячними платежами по 750,00 грн., як зазначав у своїй заяві боржник на імя виконавчого виконавця, яка міститься у матеріалах вищезазначеного виконавчого провадження (копія а.с. 78) .

Субєктивне небажання боржника сплачувати після листопада 2013 року по липень 2016 року будь-які аліменти взагалі на дитину на користь позивача через те, що він не бачить дитину, остання мешкає за кордоном у США, стягувач не дає йому бачитись із дитиною (заява боржника, копія а.с. 78), не спростовують, а лише підтверджують факт свідомого ухилення боржника від сплати цих аліментів.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Розгляд вищезазначеного подання державного виконавця судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, відбувався без участі боржника.

Тому, надані боржником до апеляційної скарги (а.с. 94-99) та у судовому засіданні представником боржника матеріали (а.с. 131-134) у спростування факту ухилення боржником від виконання своїх зобовязань у вищезазначеному виконавчому провадженні, на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України могли бути прийняті апеляційним судом до матеріалів цієї справи на підставі ст. 303 ч. 2 ЦПК України та їм мала бути надана відповідна оцінка апеляційним судом.

Оскільки, в силу вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному зясуванню обставин цієї справи.

На виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України апеляційним судом у цій справі також були оглянуті надані апеляційному суду державним виконавцем оригінали матеріалів виконавчого провадження № 33628274, що не було зроблено судом першої інстанції у цій справі.

Однак, останнє не може бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі, оскільки у матеріалах цієї справи містяться копії всіх матеріалах виконавчого провадження(а.с. 69-80), які були необхідні суду першої інстанції для розгляду вищезазначеного подання державного виконавця у цій справі, та які були досліджені судом першої інстанції при постановленні оскаржуємої ухвали.

Не можна вважати доказами, передбаченими ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі надані боржником до його апеляційної скарги матеріали, зокрема фіскальні та товарні чеки, квитанції тощо (а.с. 94-99), зокрема ті, що датовані до червня 2012 року, тобто до розрахункового періоду заборгованості по аліментам, що є додатком до подання державного виконавця у цій справі (а.с. 77), або взагалі не стосуються сплати аліментів боржником, а стосуються сплати транспортного податку, штрафу за порушення ПДР тощо.

Квитанція про сплату боржником харчування у дитячому садочку від 24.07.2013 року на суму 105,82 грн.(а.с.95), ліків на суму 147,00 грн. за січень 2014 року (а.с.99) також не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі у спростування правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, оскільки не можливо ідентифікувати для кого придбавались ці ліки, а розмір аліментів з боржника визначений за вищезазначеним рішенням суду у цій справі у грошовій, а не натуральній формі.

Крім того, добровільна оплата боржником поза межами виконання рішення суду у примусовому порядку додаткових витрат на дитину (на лікування, дитячий садок тощо) не свідчить про виконання боржником вищезазначеного рішення суду про стягнення аліментів у порядку примусового виконання у цій справі, поки це не визнано стягувачем у виконавчому провадженні та з цього приводу не укладено відповідної угоди стягувача та боржника у даному виконавчому провадженні.

Стосовно квитанцій (а.с. 131-133), наданих представником боржника апеляційному суду для долучення до матеріалів цієї справи у судовому засіданні, в підтвердження сплати боржником аліментів у добровільному порядку на користь позивача після червня 2012 року і лише до листопада 2013 року, самі по собі нічого у цій справі не підтверджують і не спростовують.

Оскільки після дослідження апеляційним судом оригіналів матеріалів виконавчого провадження у судовому засіданні у цій справі було встановлено, що оригінали чи копії вищезазначених квитанцій не надавались боржником у матеріали виконавчого провадження та відсутні в останньому, а тому державному виконавцю не могло бути і не було відомо на час складання розрахунку заборгованості по аліментам з червня 2012 року по 01.08.2016 року та на час подання до суду вищезазначеного подання про будь-які сплати аліментів боржником на користь стягувача до листопада 2013 року.

Хоча в силу вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_2, як учасник виконавчого провадження, був зобовязаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання ним вищезазначеного рішення суду.

Крім того, боржник ОСОБА_2 мав право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, подавати додаткові матеріали, давати письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розміру заборгованості аліментів тощо.

Боржник ОСОБА_2 не виконав своїх вищезазначених обовязків та не скористався своїми вищезазначеними правами, але виключним правом боржника є здійснювати захист своїх прав на свій розсуд.

Також вищезазначеними квитанціями не спростовується факт свідомого ухилення боржника від сплати аліментів за період після листопада 2013 року по серпень 2016 року, з приводу якого у тому числі у подальшому державний виконавець звернувся до правоохоронних органів (копія звернення міститься у матеріалах виконавчого провадження та була оглянута апеляційним судом у судовому засіданні на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України, результати розгляду цього звернення поки відсутні у матеріалах виконавчого провадження).

Наявність сплат боржником аліментів до листопада 2013 року при вищевикладених обставинах не спростовує правильних висновків суду першої інстанції у цій справі щодо необхідності тимчасового обмеження у виїзді за кордон боржника у цій справі до виконання ним свого зобовязання, передбаченого виконавчим листом № 0827/2-747/2011, виданим 05.09.2011 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500,00 грн., щомісячно але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Заява ОСОБА_3 від 14.02.2012 року на імя нотаріуса (а.с. 134), надана представником боржника у судовому засіданні для долучення до матеріалів цієї справи, є доказом, передбаченим ст. 303 ч. 2 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги при апеляційному перегляді цієї справи на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України, яку разом із цим, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки остання не є договором про припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно, передбаченим ст. 190 СК України, а тому не спростовує правильних висновків суду першої інстанції у цій справі.

За змістом ст. 377-1 ч. 2 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України вирішується судом за участю державного виконавця.

Встановлено, що державному виконавцю Іваниця Ю.О., у провадженні якого перебуває дане виконавче провадження, було відоме про час і місце розгляду його подання судом першої інстанції. Однак, останній подав суду першої інстанції заяву (а.с. 81), в якій просив розглядати його подання судом першої інстанції без його участі, останнє задовольнити.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, вищезазначену заяву державного виконавця та те, що суду першої інстанції для вирішення питання було достатньо копій матеріалів виконавчого провадження, поданих державним виконавцем до його подання у цій справі в його обґрунтування, неявка державного виконавця не перешкоджала суду першої інстанції у розгляді останнього.

Таким чином, доводи боржника ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі, які призвели до неправильності вирішення по суті питання у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, та наявних у цій справі та матеріалах виконавчого провадження доказах.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови позивачу ОСОБА_2 у задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію у цій справі судових витрат у вигляді судового збору (а.с.89), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Разом із тим, колегія суддів вважає за доцільне розяснити ОСОБА_2, що останній, як батько дитини, не позбавлений права вирішувати у подальшому окремо від цієї справи питання щодо спілкування із дитиною та про участь у вихованні останньої через орган опіки та піклування чи у суді, або зменшення розміру аліментів в порядку, передбаченому ст. 192 СК України.

Також у разі погашення боржником заборгованості (повного чи часткового) по аліментам за вищезазначеним виконавчим листом скасування (зняття) тимчасового обмеження у праві виїзду боржника може бути здійснено у подальшому на підставі відповідної постанови державного виконавця, надісланої Державній прикордонній службі України.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_9ОСОБА_10