УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Тернопільської міської ради про скасування рішення міської ради та визнання державного акта про право власності на земельну ділянку недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він та ОСОБА_5 є співвласниками будинку з надвірними спорудами № АДРЕСА_1. Рішенням Тернопільської міської ради від 19 липня 2005 року у власність ОСОБА_5 передано безоплатно земельну ділянку площею 379,0 кв. м, що розташована за вказаною адресою, для обслуговування частини зазначеного будинку. На підставі вказаного рішення 15 листопада 2005 року ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач зазначав, що рішення Тернопільської міської ради від 19 липня 2005 року прийнято незаконно та з порушенням його земельних прав, оскільки він, як сусідній землекористувач, не підписував акт погодження меж земельних ділянок і площа земельної ділянки переданої у власність ОСОБА_6 є більша 1/2 частки землі виділеної для обслуговування будинку та визначена на підставі рішення суду від 8 серпня 1990 року, яке було скасовано. Передача у власність ОСОБА_6 ділянки площею 379 кв. м порушує його право на рівний розподіл земельної ділянки між ним та ОСОБА_6 як співвласниками будинку. Враховуючи площі будівель, що знаходяться на даній земельній ділянці, розмір площі землі, що є у власності ОСОБА_6 становить 309 кв. м, а йому залишається 278 кв. м.

Крім того, на частині ділянки, що передана ОСОБА_6, знаходиться заїзд до будинку і влаштування окремого заїзду є неможливим.

З урахуванням зазначеного позивач просив скасувати п. 3 рішення Тернопільської міської ради від 19 липня 2005 року та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 15 листопада 2005 року Тернопільською міською радою на ім'я ОСОБА_5

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

Визнано незаконним і скасовано п. 3 рішення Тернопільської міської ради від 19 липня 2005 року про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0379 га для обслуговування частини житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Тернополі.

Визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку від 15 листопада 2005 року на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0379 га по АДРЕСА_1 у м. Тернополі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним і скасування п. 3 рішення Тернопільської міської ради від 19 липня 2005 року про передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0379 га для обслуговування частини житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Тернополі та визнання недійсним державного акта на право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку від 15 листопада 2005 року, оскільки технічна документація та рішення про видачу правовстановлюючих документів ОСОБА_5 видавались на підставі скасованого судового рішення від 8 серпня 1990 року та розподілу земельної ділянки вказаного у даному рішенні. Також судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що існуючий на даний момент розподіл земельної ділянки порушує права ОСОБА_4, як суміжного землекористувача, оскільки він позбавлений можливості проходу і проїзду до своєї земельної ділянки

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Закропивний

С.П.Штелик