Справа № 181/988/16-ц
Провадження №2-з/181/2/16
У Х В А Л А

"08" грудня 2016 р. смт. Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2016 року адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 за результатом проведення електронних торгів, відповідно до протоколу № 209442 від 04.11.2016 року набуто право власності на автомобіль марки LEXUS, модель GX 470, 2008 року випуску, номер державної реєстрації АЕ 7767 СЕ, тип ТЗ легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1.

Намагаючись вступити у право володіння даним автомобілем, ОСОБА_1 стало відомо про наявність ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2016 року у справі № 203/5375/16-ц, якою на зазначений автомобіль було накладено арешт та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (РКНОП НОМЕР_2), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 203/5375/16-ц.

Підставою для винесення судом зазначеної ухвали стала заява ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 про забезпечення позову до ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль марки LEXUS, модель GX 470, 2008 року випуску, номер державної реєстрації АЕ 7767 СЕ, тип ТЗ легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1, яким нібито зазначений автомобіль був переданий у заставу за договором позики від 15 січня 2016 року, яким ОСОБА_5 було передано від ОСОБА_3 кошти в сумі 400000,00 грн. строком повернення до 15 липня 2016 року, які відповідно не були повернуті вчасно, що стало підставою для звернення ОСОБА_3 до суду з позовною заявою про визнання права власності на автомобіль та заявою про забезпечення позову.

Добросовісним набувачем вищезазначеного автомобіля за результатами проведення електронних торгів став ОСОБА_1.

Оскільки виникають обґрунтовані сумніви щодо правомірності укладення правочину щодо передачі у заставу за договором позики від 15 січня 2016 року автомобіля марки LEXUS, модель GX 470, 2008 року випуску, номер державної реєстрації АЕ 7767 СЕ, тип ТЗ легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1, за яким ОСОБА_5 було передано від ОСОБА_3 кошти в сумі 400000,00 грн. строком повернення до 15 липня 2016 року, можна дійти висновку, що ОСОБА_3 буде вживати заходів щодо відчуження зазначеного автомобіля на користь третіх осіб задля уникнення відповідальності за вчинення шахрайський дій.

ОСОБА_1 заявлено ряд позовних вимог, в тому числі і до ОСОБА_3, зокрема і щодо визнання права власності на автомобіль марки LEXUS, модель GX 470, 2008 року випуску, номер державної реєстрації АЕ 7767 СЕ, тип ТЗ легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1, отже відчуження зазначеного автомобіля ОСОБА_3 зашкодить інтересам добросовісного набувача.

Просить накласти арешт на автомобіль марки LEXUS, модель GX 470, 2008 року випуску, номер державної реєстрації АЕ 7767 СЕ, тип ТЗ легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1 та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_1.

Ознайомившись із вказаною заявою, вважаю, що в її задоволені слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наведених положень ЦПК обовязковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду. В поданому позові представник позивача просить накласти арешт на автомобіль марки LEXUS, модель GX 470, 2008 року випуску, номер державної реєстрації АЕ 7767 СЕ, тип ТЗ легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1 та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_1.

Представник позивача, посилаючись у своїй заяві на обгрунтовані сумніви щодо правомірності укладеного правочину щодо передачі у заставу за договором позики від 15 січня 2016 року автомобіля марки LEXUS, модель GX 470, 2008 року випуску, номер державної реєстрації АЕ 7767 СЕ, тип ТЗ легковий універсал В, номер кузова НОМЕР_1, за яким ОСОБА_5 було передано від ОСОБА_3 кошти в сумі 400000,00 грн. строком повернення до 15 липня 2016 року, не надав суду будь-якого судового рішення, яке б підтверджувало сумніви щодо правомірності вищезазначеного правочину та шахрайських дій з боку ОСОБА_3, а також в достатній мірі не обгрунтував наявність ризику з боку останнього щодо відчуження зазначеного автомобіля.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вказані положення закону та обставини справи, суддя вважає необґрунтованою та недоведеною подану заяву про забезпечення позову, у звязку із чим відмовляє в її задоволенні.

Одночасно з цим, суддя розяснює, що позивач не позбавлений права повторно на будь-якій стадії розгляду справи звернутися до суду із заявою про забезпечення позову при наявності для цього обґрунтованих підстав.

Керуючись ст.ст.151, 153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6