Справа № 444/1798/15 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/5831/16 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Цапові П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 28 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним (а.с. 19-21).

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірна квартира"). Свою заяву мотивував тим, що відповідачка використовує спірну квартиру у власних цілях, не маючи на це жодних підстав.

Зазначав, що в спірній квартирі є речі, які належать покійному ОСОБА_6 - батькові позивачки (а.с. 2-3).

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні вище згаданої заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с. 5).

Дану ухвалу оскаржив представник позивачки ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та «постановити нове рішення по суті заявленого клопотання про забезпечення позову», покликаючись на порушення норм процесуального права.

Зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі «упустив вимогу про заборону використовувати зазначену квартиру як житло».

Вважає необґрунтованим висновок суду про те, що до суду не було подано будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки у випадку задоволення судом даного позову до позивачки переходить право власності на спірну квартиру (а.с. 10-12).

Представник позивачки (автор апеляційної скарги) подав до суду заяву про апеляційний розгляд справи у його відсутності (а.с. 38).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 151 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2), і що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3).

Як вбачається з системного аналізу вище зазначених норм цивільного процесуального права, саме на особу, яка подає до суду заяву про забезпечення позову (в даному випадку - на представника позивачки ОСОБА_3 ), покладається обов'язок доведення перед судом необхідності забезпечення позову та доведення того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В той же час, заява про забезпечення позову не містить доводів стосовно того, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на спірну квартиру та заборони на її використання в якості житлового приміщення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі за позовом про визнання заповіту недійсним.

За наведених обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову і доводи апеляційної скарги висновків суду, що наведені в оскаржуваній ухвалі, не спростовують, а тому підстави для її скасування відсутні.

Крім цього, в ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним було залишено без розгляду (а.с. 34-35).

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, відхилити та залишити ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 28 липня 2016 року без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: