Справа № 740/4902/15-ц
Провадження № 2/740/56/16
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гордієць Л.В.

при секретарі Носилевській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання ОСОБА_2таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідно до договору дарування від 09 червня 1990 року, укладеного в нотаріальній конторі між ОСОБА_3 та позивачкою, остання набула право власності на 1/2 частину будинку № 5 по вул. Г.Солодовник м. Ніжина Чернігівської області.

Враховуючи що до зазначеного укладеного договору дарування, позивачці належала 1/2 частина цього будинку, вона єдина набула право власності на весь будинок № 5 по вулиці Г.Солодовник в місті Ніжині.

На даний будинок станом 18 вересня 2015 року був виготовлений технічний паспорт та зареєстрований в Ніжинському МБТІ, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2009 року.

На будинок позивачці видана домова книга, з якої видно, що станом на 07.05.1998 року в даному будинку зареєстрований її повнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після проходження строкової служби в 2002 році син позивачки - відповідач по справі ОСОБА_2, не вбачаючи ніяких перспектив роботи виїхав до Москви на заробітки і понад 10 років у неї немає з ним ніяких зв'язків, місце проживання відповідача їй не відомо, вона до нього не має змоги зателефонувати, та він не з'являвся додому на протязі вказаного періоду часу.

Оскільки відповідач без поважних причин не проживає на вказаній житловій площі, домовленостей порядку користування житловою площею між ними не було, позивачка вважає, що відповідач може бути визнаним таким, що втратив право користування даним житлом.

Позивачка хоче визнати відповідача таким, що втратив право користування її житловою площею оскільки він не займається будинком, не робить ремонти, перешкоджає їй розпорядитись будинком, отримати субсидію, та інші пільги, та не проживає в ньому понад один рік без поважних причин.

В позові до суду просила визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №5 по вулиці Г.Солодовник м. Ніжина Чернігівської області.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але звернулася до суду з письмовою заявою, в якій підтримує заявлені вимоги та просить розглянути справу без його участі.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений через оголошення в газеті «Деснянка» від 28.01.2016 року.

У відповідності до ч. 9, 10 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки відповідача не повідомлялись, заява про розгляд справи за відсутності відповідача не надавалась. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, та письмовою заявою представника позивача щодо не заперечення проти такого порядку вирішення справи.

Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 09.06.1990 року позивачці ОСОБА_1 була подарована 1/2 частина будинку №5 по вул. Г.Солодовник м. Ніжина Чернігівської області ОСОБА_3 (а.с.8-10).

На даний будинок станом 18 вересня 2015 року виготовлений технічний паспорт (а.с.11).

Згідно довідці про склад сімї від 12.10.2015року за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2, але відповідно до акту про обстеження житлових і побутових умов від 04.11.2015 року у вказаному будинку відповідач не проживає з 1998 року без поважних причин і його особистих речей в квартирі немає (а.с.12-13)

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, враховуючи положення, передбачені ст. ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2на даний час не проживає в будинку, угоди між ним та позивачкою ОСОБА_1 про безоплатне користування жилим приміщенням не укладено, відсутні правові підстави для користування ним спірним житловим приміщенням.

Отже, суд приходить до висновку що вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.213-215, 224-226 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком №5 по вул. Г.Солодовник в м. Ніжині Чернігівської області.

Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: