Дата документу 09.12.2016
Справа № 320/7289/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» грудня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця, за участю заінтересованих осіб Іванівського РВДВС ГТУЮ Херсонської області, ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії головного державного виконавця Іванівського РВДВС ГТУЮ Херсонської області Коваленко Т.В. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 жовтня 2016 року по ВП № 52022662, скасувати постанову головного державного виконавця Іванівського РВДВС ГТУЮ Херсонської області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 жовтня 2016 року по ВП № 52022662, зобовязати Іванівський РВДВС ГТУЮ Херсонської області відновити виконавче провадження. На обґрунтування скарги зазначив, що головним державним виконавцем не були здійснені всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення, а саме не було подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

В судове засідання представник заявника не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримує повністю.

Представник заінтересованої особи Іванівського РВДВС ГТУЮ Херсонської області в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності, заперечує проти задоволення скарги, просить відмовити в її задоволенні. На обґрунтування свої заперечень зазначила, що нею було здійснені всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення суду, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та у неї не було необхідності звертатись з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, оскільки боржник не перешкоджала проведенню перевірки її майна.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_1 не зявилась, не повідомила суд про причини неявки, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи скарги, заперечення представника заінтересованої особи Іванівського РВДВС ГТУЮ Херсонської області, оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду. Цим визначено суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших субєктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Припис про ухвалення судових рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього 3акону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що в провадженні Іванівського РВДВС ГТУЮ Херсонської області знаходилось виконавче провадження № 52022662 з примусового виконання виконавчого листа № 320/9666/14-ц, виданого 05 січня 2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № 34.8/АК-005-07-2 від 30 листопада 2007 року в сумі 50 896,63 грн.

У відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) 22 серпня 2016 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

З приписів ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV) слідує, що заходами примусового виконання рішень, є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Так, у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 серпня 2016 року, якою в рахунок забезпечення виконання рішення суду було накладено арешт на все майно боржника.

Згідно відповідно до копій відповідей №№ 3650-3653, 797, 798 від 29 серпня 2016 року, направлених до Управління технічного нагляду, охорони праці та пожежної безпеки Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області, Територіального сервісного центру № НОМЕР_1 МВС у Херсонській області, Іванівського районного центру зайнятості, Дружбівської сільської ради, відділу Держгеокадастру в Іванівському районі Херсонської області, Комунального підприємства Генічеське державне бюро технічної інвентаризації, Управління технічного нагляду, охорони праці та пожежної безпеки Державної інспекції сільського господарства в Херсонської області, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Також, згідно акту державного виконавця, складеного 25 жовтня 2016 року за адресою проживання боржника: Херсонська область, Іванівський район, с. Дружбівка, у присутності боржника ОСОБА_1, понятих ОСОБА_3, ОСОБА_4, встановлено, що майна, підлягаючого опису не виявлено і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Слід зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Враховуючи приписи вищевказаних норм закону, встановлено, що державний виконавець наділений правом на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, а суд при вирішення даного питання виносить вмотивоване рішення. При цьому, дане подання ініціюється державним виконавцем при виникненні необхідності.

Враховуючи те, що матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про наявність майна чи коштів, належних боржнику, та які знаходять у інших осіб, а боржник не перешкоджала проведенню державним виконавцем виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, тому у державного виконавця була відсутня необхідність у звернення до суду з даним поданням.

Згідно до п. 2 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

26 жовтня 2016 року враховуючи те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та свободи.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця під час проведення виконавчих дій повністю узгоджуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 № 606-XIV та 02.06.2016 № 1404-VIII), жодних порушень в діях державного виконавця не вбачається, а тому скарга Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Законом України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 1404-VIII), Законом України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-XIV), ст.ст. 368, 383 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця, за участю заінтересованих осіб Іванівського РВДВС ГТУЮ Херсонської області, ОСОБА_1 відмовити повністю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня проголошення рішення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.В.Кучеренко