Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/5491/15-ц

Номер провадження : 2/484/788/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про усунення перешкод у користуванні житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про усунення перешкод у користуванні житлом. Свої вимоги мотивує тим, що факт проживання з відповідачем однією сімєю з 01.01.2004 р. по 01.01.2010 р. встановлений рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29.06.2011 р. Цим рішенням суд визнав за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Відповідно до рішення 20.12.2011 р. він провів державну реєстрацію на ? частину зазначеної квартири у Первомайському МБТІ, інша частина цієї квартири належить відповідачу. Користуючись квартирою він займає дальню кімнату; коридор, санвузол та кухня перебувають у їхньому спільному користуванні. Не погоджуючись із рішенням суду відповідач змінила місце проживання, однак продовжує чинити йому перешкоди у користуванні належним йому майном, а саме: самовільно в належній їй кімнаті відрізала систему опалення, чим перекрила йому доступ до користування опаленням в зимовий період. Свою кімнату відповідач зачинила на замок, змінила місце проживання та не надає йому можливості усунути перешкоди в користуванні житлом та системою опалення власними силами. Вважає, що такими діями відповідач порушує його права та законні інтереси, як власника ? частки спільної квартири, чим позбавила його права на вільне користування і розпоряджання своєю власністю. Зазначає, що індивідуальне опалення від системи газопостачання в спільній квартирі було встановлено на його з відповідачем спільні кошти 26.10.2006 р., тобто в період їх спільного проживання і це майно також є спільним. Заявою від 01.02.2016 р. позивач змінив предмет позову: просить зобовязати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні майном: ? часткою квартири АДРЕСА_1, шляхом надання доступу до системи індивідуального опалення від системи газопостачання в кімнаті, позначеною цифрою «3» в технічному паспорті на вказане житло.

У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилалась на те, що систему індивідуального опалення від системи газопостачання було встановлено за кошти її бабусі ОСОБА_3. Крім того, посилається на те, що під час виконання рішення суду про вселення позивача до даної квартири, позивач відмовився від системи опалення. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала, що внесла відповідні зміни до системи індивідуального опалення у 2012 році, а саме: замкнула систему опалення у кімнаті, яка перебуває у її користуванні, чим припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача. Свої дії пояснила тим, що система індивідуального опалення, на її думку, не належить позивачу, оскільки встановлювалась за кошти її бабусі ОСОБА_3. Крім того, під час вселення до зазначеної квартири позивач відмовився від опалення. Також зазначила, що вона з бабусею, через неможливість проживання в одній квартирі з позивачем, вимушена була придбати інше житло, де зараз вона і проживає. Через свій рівень доходів вона не може забезпечувати оплату за послуги опалення у двох квартирах.

Заслухавши думку сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29.06.2011 р. встановлено факт проживання сторін однією сімєю з 01.01.2004 р. по 01.01.2010 р., визнано за позивачем право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру дана квартира складається з двох кімнат житловою площею 28,80 кв. м.: 1 кімната (на плані квартири цифра «2» 13,20 кв. м.), 2 кімната (на плані квартири цифра «3» 15,60 кв. м.). Загальна площа квартири 48,60 кв. м.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 01.03.2012 р. у справі № 2-1421-144, 2012 рік, встановлено порядок користування зазначеним майном, а саме: позивачу виділено у користування кімнату площею 13,20 кв. м. з балконом, відповідачу виділено у користування кімнату площею 15,60 кв. м.; підсобні приміщення квартири: ванну, вбиральню, коридор, кухню залишено у спільному користуванні співвласників.

Згідно з даними паспорту місце проживання позивача ОСОБА_1 з 16.09.2015 р. зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки Кінецьпільської сільської ради № 2120 від 21.10.2015 р. у зазначеній квартирі мешкає позивач. Відповідач та ОСОБА_3 зареєстровані за даною адресою.

Відповідно до листа ПАТ «Миколаївгаз» у вищезазначеній квартирі було підключено індивідуальне опалення від системи газопостачання 26.10.2006 р., що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до листа Регіональної газової компанії «Миколаївгаз» № 1321 від 29.12.2015 р. за даною адресою відкрито особовий рахунок на імя відповідача згідно з укладеним договором на газопостачання № НОМЕР_1 від 26.11.2014 р.; кількість зареєстрованих осіб одна; зареєстрована опалювальна площа 34,5 кв. м.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач внесла відповідні зміни до системи індивідуального опалення у 2012 році, а саме: замкнула систему опалення у кімнаті, яка перебуває у її користуванні, чим припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили в судовому засіданні, що відповідач замкнула систему опалення у кімнаті, яка перебуває у її користуванні, чим припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача. Також зазначили, що позивач під час вселення у зазначену квартиру відмовився від опалення.

В акті обстеження умов проживання та користування побутовими послугами в спільній квартирі співвласника ОСОБА_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, від 05 листопада 2015 р. зазначено, що газифікація та індивідуальне опалення у зазначеній квартирі проводились за кошти ОСОБА_3 Крім того, в акті зазначено, що співвласники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніяких заперечень до проведення газифікації та встановлення індивідуального опалення не мають.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Стаття 150 ЖК України, передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 ЖК України гарантовано право громадян, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), а саме: жилі будинки (квартири), що є приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до ст. 61 ЦК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні й справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

Таким чином, сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Під час проживання сторін однією сімєю у зазначеній квартирі було встановлено систему індивідуального опалення від системи газопостачання; окремо право власності на зазначену систему опалення сторонами не визначалось. Відповідач, шляхом внесення змін у систему індивідуального опалення від системи газопостачання, припинила опалення у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача, чим порушила його право.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити;

зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні ? частиною квартири АДРЕСА_1, шляхом надання доступ ОСОБА_1 до кімнати, площею 15,60 кв. м., яка перебуває у користуванні ОСОБА_2, у квартирі АДРЕСА_2, для відновлення системи індивідуального опалення від системи газопостачання в кімнаті, площею 13,20 кв. м., яка перебуває у користуванні ОСОБА_1;

стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, судовий збір в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.);

повернути з державного бюджету ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зайво сплачений судовий збір в сумі 64,00 грн. (шістдесят чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю.Фортуна