РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Чалої Т.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про зміну порядку стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, який мотивує тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2007року. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_5, 25.12.2008р.н. 26.02.2011року за рішенням суду шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась мешкати з матірю. Він у добровільному порядку, за своєю заявою, перераховував через бухгалтерію заводу аліменти на утримання доньки. На даний час колишня дружина з донькою проживають за кордоном у Сполучених Штатах Америки, у звязку з чим він став рідше бачити доньку та спілкуватися з нею, однак щомісячно продовжує перераховувати аліменти на її утримання. При цьому, з березня 2016р. аліменти утримуються вже на підставі виконавчого листа. Аліменти перераховуються на банківську картку відповідачки, яка знаходиться у її матері. У звязку з цим у нього виникли сумніви в тому, що аліменти витрачаються на доньку. Він звернувся із заявою до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про проведення перевірки цільового витрачання аліментів. Згідно отриманої відповіді мати ОСОБА_4 ОСОБА_6 пояснила, що банківська картка знаходиться у відповідачки і вона користується нею, коли приїжджає до України, кошти витрачаються на потреби дитини. Однак вважає, що ці обставини не відповідають дійсності, аліменти витрачаються не за цільовим призначенням. Вважає доцільним накопичувати частину аліментів на особовому рахунку дитини.

Просить суд зміни порядок стягнення аліментів шляхом внесення аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особистий рахунок ОСОБА_5 у відділенні Державного ощадного банку України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити, додаткового суду пояснив, що з його заробітної плати регулярно утримуються аліменти на доньку ОСОБА_5, які перераховуються на банківську картку відповідачки. Влітку відповідачка з донькою виїхала на постійне місце проживання до США, але картка залишилась у батьків відповідачки, які знімають кошти та витрачають їх на власні потреби, а не на потреби дитини. Це свідчить про те, що аліменти витрачаються не за цільовим призначенням. Він бажає, щоб кошти, які він перераховує, витрачались виключно на потреби дитини і саме такий спосіб як їх перерахунок на особовий картковий рахунок дитини забезпечить належне її утримання.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, знаходиться за межами України, направила до суду письмові пояснення, в яких позов не визнала повністю і зазначила, що кошти, які перераховуються позивачем як аліменти витрачаються виключно в інтересах дитини. Зокрема, частина коштів витрачається на оплату житлово-комунальних послуг за квартиру, яка належить у рівних частинах їй та їх доньці, частина коштів перераховувалась її батьками на банківську картку в іноземній валюті, якою вона користується в США. Крім того, у грудні 2015р.- січні 2016р. вона з донькою приїздила до України та користувалась карткою, знімала кошти. Повертаючись до США, вона взяла із собою грошові кошти у сумі 1200-1400 доларів США, які придбали її батьки за рахунок перерахованих аліментів. Також зазначила, що щомісячно на утримання доньки витрачається більша сума коштів, ніж які сплачує позивач, а саме: літній табір коштує 2563 доларів США за 4 місяця, медична страховка біля 700 доларів США, в липні 2015р. доньці була зроблена операція по видаленню аденоїдів, за яку вони по страховці сплатили 1300 доларів США. Вважає, що розміщення коштів на депозитному рахунку дитини, яким вона зможе скористуватись після досягнення повноліття, є недоцільним і суперечить інтересам дитини. Доводи позивача, що кошти витрачаються батьками на своє потреби, вважає безглуздими, оскільки вони мають достатній власний дохід. Просить в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, підтримав письмові пояснення відповідачки ОСОБА_4, додатково суду пояснив, що кошти, які сплачує позивач на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, витрачаються лише на її утримання, зокрема, на харчування, одяг, відпочинок, медичну страховку, що підтверджуються відповідними документами, які знаходяться в матеріалах справи. Дитина забезпечена усім необхідним і доводи позивача про нецільове використання аліментів є безпідставними. Банківська картка, на яку перераховуються аліменти, дійсно відповідачкою після виїзду до США залишена батькам, які періодично знімають кошти, купують за них іноземну валюту, поповнюють валютний рахунок відповідачки, яким вона користується в США, купуються речі для дитини, оплачуються комунальні послуги за житло, співвласником якого є дитина. Жодного доказу на підтвердження того, що дитина належним чином не забезпечена, суду не надано. Просить в задоволені позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, згідно з ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на імя якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Згідно з ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2007р. 26.02.2011р. шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду.

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_5, 25.12.2008р.н., яка після розірвання шлюбу залишилась мешкати з матірю відповідачкою у справі.

Згідно копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон відповідачка ОСОБА_4 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 виїхала за межі України до США 07.06.2014р.

За рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2012р. з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_5, 25.12.2008р.н., у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2011р. і до повноліття дитини.

Судом встановлено, що з січня 2012р. по грудень 2015р. аліменти на дитину перераховувались бухгалтерією ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», де працює позивач, за його особистою заявою, а з березня 2016р. на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2012р.

Так, за період з листопада 2014р. по квітень 2015р. було утримано із заробітної плати позивача аліменти в сумі 13 232,90грн.

Згідно з відомостями, що містяться у виписці ПАТ КБ «Індустріалбанк» по рахунку № 9016, відкритого на імя ОСОБА_4 в національний валюті, за період з 21.12.2011р. по 28.10.2016р. на картковий рахунок було зараховано 109 306,46грн., списано 99 477,93грн., залишок 8 667,53грн. Щомісячно на даний картковий рахунок зараховувались аліменти, перераховані ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». Зняття грошових коштів здійснювалось також щомісячно різними сумами.

Згідно з випискою ПАТ КБ «Індустріалбанк» по рахунку №5043, відкритого на імя ОСОБА_4 в іноземній валюті, за період з 26.05.2014р. по 11.11.2016р. на картковий рахунок було зараховано 625,16 доларів США, списано 584,60 доларів США, залишок становить 7,56 доларів США.

Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.10.2010р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_7, відповідачка ОСОБА_4 та її неповнолітня донька ОСОБА_5, є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках - по 1/2 кожна.

Згідно довідки КП «Наше місто» від 11.10.2016р. заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: м.Запоріжжя, вул..Дорошенко,10/7 немає.

Суду надані квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, послуг інтернет за вказаною адресою, здійснену в вересні, листопаді 2015р., січні-березні, червні, липні 2016р.

28.04.2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району з заявою про перевірку цільового витрачання аліментів, які отримує його колишня дружина ОСОБА_4

Згідно відповіді Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 17.05.2016р. проведена бесіда з ОСОБА_6, бабусею ОСОБА_5, яка пояснила, що її донька та онука проживають за кордоном, банківська картка, на яку перераховуються аліменти знаходиться у ОСОБА_4, яка перебуваючи у м.Запоріжжя, знімає грошові кошти та витрачає їх на потреби дитини.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він є названим батьком ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_5. В червні 2014р. донька та онука виїхали на ПМЖ до США, донька там вийшла заміж, вони мають власний дім, працюють, ОСОБА_5 навчається у школі, відвідує різноманітні спортивні та інші зайняття. Дитина забезпечена усім необхідним. Коли вони поїхали, донька залишила банківську картку, на яку перераховуються аліменти, їм, оскільки користуватись нею в Америці не може. Вони періодично на прохання ОСОБА_4 знімали кошти з картки, купували для неї іноземну валюту, переказували її на картку в іноземній валюті, якою ОСОБА_4 користується в США, накопичували іноземну валюти, яку потім ОСОБА_4 забрала з собою, коли приїжджала до України, зараз мають певні заощадження, які роблять також на прохання доньки. Також вони купували для онуки деякі речі одяг, взуття, пересилали його до США, на що витрачали певні кошти. За рахунок коштів, які знімають з картки, вони оплачували комунальні послуги за квартиру, яка належить доньці та онуці. В грудні2015р.-січні 2016р. донька з онукою приїжджали до України, вони разом їздили відпочивати на Західну Україну, донька користувалась карткою, на яку перераховувались аліменти, витрачала кошти на відпочинок дитини. Кошти з картки на власні потреби вони не витрачали. Розпоряджались ними виключно на прохання ОСОБА_4 та на потреби, визначені нею.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що позивач в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України не довів суду належними та допустимими доказами того, що його донька не забезпечена належними та достатніми умовами для життя та розвитку через нецільове використання аліментів відповідачкою.

При постановленні рішення суд виходить з того, що аліменти повинні спрямовуватися на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, здобутті освіти, інших необхідних умов життя. При цьому, аліменти є власністю того з батьків, на імя якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Ст.186 СК України визначені спосіб встановлення факту нецільового витрачання аліментів, а саме перевірка органа опіки та піклування, та правові наслідки цього зменшення розміру аліментів або внесення частини аліментів на особовий рахунок дитини в Державному ощадному банку України шляхом звернення платника аліментів до суду із відповідним позовом.

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, просить змінити порядок стягнення аліментів шляхом їх внесення на особовий рахунок дитини в Державному ощадному банку України і обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачка використовує аліменти не за цільовим призначенням.

Однак, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що аліменти, які стягуються з нього на користь неповнолітньої доньки ОСОБА_5, витрачаються відповідачкою ОСОБА_4 не на потреби дитини і не забезпечують дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку, позивачем суду не надано. Зокрема, відсутній висновок (акт) перевірки органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, яким встановлено факт нецільового витрачання аліментів.

Як встановлено судом, позивач звертався до органу опіки та піклування із заявою про проведення перевірки витрачання аліментів, але через відсутність відповідачки та дитини на території України, така перевірка фактично є неможливою. Представниками органу опіки та піклування була опитана лише ОСОБА_6, бабуся дитини, яка дала пояснення щодо користування банківською карткою, на яку перераховуються аліменти.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що нецільове витрачання аліментів вони повязують з тим, що банківська картка, на яку перераховуються аліменти, знаходиться у батьків відповідачки в Україні, які знімають з неї грошові кошти і витрачають їх не на потреби дитини.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 разом з неповнолітньою донькою сторін ОСОБА_5 з червня 2014р. по теперішній час постійно проживає в США, приїздили до України в грудні 2015р. і поїхали 20.01.2016р. Аліменти, які утримуються із заробітної плати позивача, перераховуються на картковий рахунок відповідачки, який відкритий в національній валюті в ПАТ КБ «Індустріалбанк».

Судом встановлено, що після виїзду за кордон відповідачка залишила банківську картку своїм батькам, які періодично знімають з неї грошові кошти, за рахунок яких купують та накопичують для відповідачки іноземну валюту, здійснюють поповнення банківського рахунку відповідачки в іноземній валюті, здійснюють оплату житлово-комунальних послуг за квартирою, яка належить відповідачці та неповнолітній доньці сторін в рівних частках. Вказані обставини підтверджуються наданими суду письмовими поясненнями відповідачки, її представника, свідка ОСОБА_8, виписками з банківських рахунків, копіями платіжних документів про сплату житлово-комунальних послуг і позивачем належними та допустимими доказами не спростовані.

Зокрема, з виписки по банківському рахунку № 9016, відкритого на імя ОСОБА_4 в національний валюті, вбачається, що за період з червня 2014р. по жовтень 2016р. майже щомісячно відбувалось зняття грошових коштів в банкоматі на території України. Суми знятих коштів становили від 100,00грн до 5 000,00грн. При цьому, згідно з виписки по банківському рахунку №5043, відкритого на імя ОСОБА_4 в іноземній валюті, вбачається, що 16.09.2014р. на рахунок було зараховано 100,00 доларів США, 10.11.2014р. - 300,00 доларів США, 19.11.2014р. 100,00 доларів США, 12.12.2014р. 100,00 доларів США. Відомості про поповнення іноземного рахунку співпадають з відомостями про зняття грошових коштів з рахунку в національній валюті, у звязку з чим доводи відповідачки та її представника знайшли своє підтвердження.

Крім того, з урахуванням проживання відповідачки та неповнолітньої доньки сторін в США, суд вважає такими, що не викликають сумніву доводи відповідачки та її представника, а також пояснення свідка ОСОБА_8 про те, що частина грошових коштів, накопичених за рахунок аліментів, була витрачена на придбання іноземної валюти.

Беручи до уваги, що банківська картка, як і аліменти, що перераховуються на неї, є власністю відповідачки ОСОБА_4, відповідно остання має право на власний розсуд користуватись та розпоряджатись ними, суд вважає, що сам по собі факт знаходження картки, на яку перераховуються аліменти, у третіх осіб, зняття ними коштів з карткового рахунку, не є свідченням нецільового використання аліментів.

Ніяких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина сторін не отримує належного матеріального забезпечення з боку матері, на користь якої стягнуті аліменти, позивачем суду не надано і судом не встановлено. В судовому засіданні позивач пояснив, що останнім часом спілкувався з донькою, скарг від неї на погане утримання, позбавлення її будь-яких благ не надходило. Згідно наданих копій фотознімків дитина займається спортом, балетом, навчається їзді на конях, велосипеді, відпочивала в Буковелі. Будь-яких заперечень щодо наданих фотознімків позивач не виказував.

При постановленні рішення суд не бере до уваги документи, направлені до суду відповідачкою ОСОБА_4, оскільки через відсутність належного здійсненого їх перекладу з іноземної та українську мову суд позбавлений можливості дослідити ці документи та вирішити питання щодо їх належності на допустимості.

Таким чином, виходячи з принципу розумності, справедливості, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, суд не знаходить підстав вважати встановленим та доведеним факт нецільового витрачання відповідачкою ОСОБА_4 аліментів, що стягуються з позивача ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_5, та запобігання цьому шляхом зарахування аліментів на особовий рахунок дитини.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.7,179,180,186 Сімейного Кодексу України, ст.3,4,10,11,57-61,88,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про зміну порядку стягнення аліментів відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2016р.

Суддя Н.А. Мурашова

07.12.2016