У Х В А Л А

Справа № 1-116/04

№ 4-с/183/45/16

22 листопада 2016 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суд Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4,

встановив:

21 листопада 2016 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла означена скарга, в якій заявники, посилаючись на норми ст.ст.383, 384 ЦПК України просять визнати бездіяльність начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 неправомірною та зобовязати начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 усунути порушення та відновити всі чотири виконавчі листи №1-116 від 17 травня 2004 року (повторно), за рахунок винного в знищенні виконавчих листів, зобовязати примусове стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь потерпілих. В обґрунтування заяви посилаються на протиправну бездіяльність особи, дії якої оскаржуються під час контролю за своєчасністю виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду.

Розглянувши подання, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за поданням належить відмовити з наступного.

Як вбачається зі скарги, заявники звернулися до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, посилаючись на норми статей 383-384 означеного Кодексу.

Так, стаття 383 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З вищенаведеної норми законодавства України вбачається, що в порядку Цивільного процесуального законодавства можуть бути розглянуті скарги, вчинені державним виконавцем, іншою посадовою особою державної виконавчої служби тільки за рішеннями, постановленим у цивільній справі.

В той же час, вбачається, що 17 травня 2004 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесений вирок у кримінальній справі, відповідно до якого ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, які потягли спричинення потерпілому середньої ступеню тяжкості тілесні ушкодження). Вироком суду з ОСОБА_5, в тому числі і на користь заявників стягнуто матеріальну, моральну шкоду та судові витрати.

Як викладено в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п'ята статті 128 КПК). Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскільки виконавчий лист був виданий на виконання вироку суду, подання про оскарження дій начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 не може розглядатися в порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального законодавства, а підлягає розгляду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, ст. 181 КАС України.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст.122, ст.383 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов