Справа № 423/916/16-ц
Провадження № 22ц/782/763/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Фарятьєва С.О.

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М. І

за участю секретаря - Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 19 серпня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину,

в с т а н о в и л а:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з нього на її користь матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину, який в подальшому уточнила, обґрунтовуючи його тим, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.11.2015 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 08.02.2016 року без змін, відповідача було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Відповідача було визнано винним у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 року приблизно о 18 год. 30 хв. знаходячись у м. Золоте-1 Попаснянського району Луганської області по АДРЕСА_1, умисно заподіяв ножем її онуку ОСОБА_5 тілесні ушкодження, внаслідок яких її онук помер.

Загиблого внаслідок вбивства відповідачем онука вона (позивач) виховувала з самого дитинства, а після його смерті відчула сильне душевне потрясіння і тривалий час перебувала у депресії, в зв'язку з чим погіршився її стан здоров'я, чим їй була спричинена моральна шкода.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просила суд стягнути з відповідача на свою коисть у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Ухвалою Попаснянського районного суду Луганської області від 19 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок злочину залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 19 серпня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог у повному обсязі, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Заперечень на апеляційну скаргу до матеріалів справи не надійшло.

Вислухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явились до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

У відповідності із вимогами ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інше.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на те, що її було визнано потерпілою у кримінальному провадженні за фактом смерті ОСОБА_5 та у вироку Рубіжанського міського суду від 05.11.2015 року, в якому зазначено також, що останній був її онуком, тобто близьким родичем загиблого і майже все життя вони проживали разом однією сім'єю, а тому вона, як його бабця, має право на відшкодування їй моральної шкоди.

Проаналізувавши матеріали справи та наявні дані колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов поспішно.

Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Положеннями ч.ч.2 та 4 СК України сім'ю складають особи, які спільно пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Проте належних та допустимих доказів стосовно того, що вона проживала однією сім'єю зі своїм загиблим онуком ОСОБА_5, на час його загибелі, позивач суду не надала.

З пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що до 2013 року вона дійсно проживала зі своїм онуком ОСОБА_5 однією сім'єю за місцем їх реєстрації АДРЕСА_2, але 10 жовтня 2013 року ОСОБА_5 зареєстрував у встановленому законом порядку шлюб із ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб між ними, копію якого було надано позивачем на засіданні судової колегії апеляційного суду. Починаючи з вищезазначеного часу ОСОБА_5 мешкав зі своєю дружиною разом однією родиною за іншими адресами і лише за три дні до своєї смерті, тобто 15 березня 2015 року, він тимчасово став мешкати із своєю бабусею, оскільки він посварився із дружиною.

Не надала позивач суду і достатніх належних та допустимих доказів про те, що вона є рідною бабкою загиблого ОСОБА_5 Надані нею на засідання судової колегії апеляційного суду копії свідоцтва про шлюб між ОСОБА_8 і ОСОБА_9, копії свідоцтва про народження ОСОБА_5, в якому його матір'ю зазначено ОСОБА_9, копії свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 і ОСОБА_9, а також копії свідоцтва свідоцтва про народження ОСОБА_11, де її матір'ю зазначено ОСОБА_12, тобто позивача по справі, не у повній мірі підтверджують те, що вона є рідною бабкою ОСОБА_5, оскільки не містять відомостей про те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_9 є тією самою особою.

Крім того, визнання позивача потерпілою по кримінальній справі відносно ОСОБА_13 також не свідчить про родинні стосунки між ОСОБА_12 та ОСОБА_5.

При цьому судова колегія приймає до уваги те, що вирок Рубіжанського міського суду від 05.11.2015 року стосовно ОСОБА_13 не набрав чинності.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" в п.5 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте належних доказів про те, які саме її права було порушено діями відповідача позивач, з урахуванням вищезазначених вимог, суду не надала, тому її посилання на те, що у зв'язку зі смертю онука вона перенесла душевні страждання, в неї загострилася гіпертонічна хвороба і погіршився сон, що спричинило їй моральну шкоду, судова колегія до уваги не приймає.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції на вищезазначене певної помилково дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди від відповідача.

В силу ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального і матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача, в зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 19 серпня 2016 року скасувати та ухвалии по справі нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів після його проголошення.

Головуючий:

Судді: