Справа № 148/1136/16-ц Провадження № 22-ц/772/3565/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 5Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

суддів: Стеблюк Л.П., Колоса С.С.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення майна із чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року, -

В с т а н о в и л а :

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в Тульчинський районний суд Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.03.2015 померла дружина позивача ОСОБА_4, із якою він проживав без реєстрації шлюбу в період часу з 2000 року по грудень 2014 року в смт. Шпиків вул. Бакайна, 49 Тульчинського району Вінницької області.

Рішенням Тульчинського районного суду від 11.09.2015 було встановлено факт спільного проживання однією сімєю як чоловіка та жінки ОСОБА_4 та ОСОБА_2, після цього ОСОБА_2 успадкував будинок після смерті ОСОБА_4 та отримав свідоцтво про право на спадщину. Позивач є таким, який прийняв спадщину. Вчасно подав заяву до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про спадщину й успадкував майно, зокрема і рухоме.

Однак, відразу ж після смерті дружини позивача ОСОБА_4, ОСОБА_3 вигнала ОСОБА_2 із вказаного будинку, аргументуючи це тим, що він не був у зареєстрованому шлюбі із своєю дружиною, хоча проживав із нею понад 15 років, нажив спільне майно та успадкував вказаний будинок. Після чого відповідачка незаконно заволоділа частиною спадкового майна із вказаного будинку та користувалась і користується ним на власний розсуд.

За час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ними спільно було придбано в користування рухоме майно, а в подальшому ним та технічними документами і квитанціями із магазинів на електроприлади незаконно заволоділа ОСОБА_3, а саме: холодильник «Атлант» 9000 грн.; пилосос 2500 грн.; хлібопічку -1500 грн.; електродуховку «Альпарі» - 900 грн.; пральну машину «Донбас» - 500 грн.; газову плиту 2000 грн. з балоном 100 грн.; оприскувач садово-городній 250 грн.; телевізор із супутниковою антеною та тюнером, загальна вартість 1900 грн.; садова тачка 750 грн. ; металева діжка для води ємністю 120 літрів 200 грн.; електросоковижималка 1500 грн.; каструля алюмінієва ємністю 40 літрів 600 грн.; набір алюмінієвих казанів в кількості 7 штук 700 грн.; 7 складометрів порубаних дров твердих порід 3000 грн.; мобільний телефон «Моторола» - 100 грн.; коври розміром 2,5 х 1,60 м в кількості 4 штук по 1500 грн. кожний на загальну суму 6000 грн.; коври роміром 2 х 1,2 м в кількості 2 шт. по 400 грн. за один на загальну суму 800 грн. ; 200 кілограм картоплі по ціні 4 грн./кг на загальну суму 800 грн.; шафа для одягу 350 грн.; сервант 350 грн.; Два дивани-трансформери (розкладні) по 1500 грн. на загальну суму 3000 грн.; Ощадну книжку ОСОБА_4, а всього майном на загальну суму 36800 грн.

Дії ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 вважає неправомірними та, звернувшись в суд з даним позовом, він просив суд витребувати від ОСОБА_3 на його користь вищезазначені речі на загальну суму 36800 грн, а також судовий збір.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року у задоволенні позову було відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області, як незаконне і постановлене порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного, зазначені вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка померла 23.03.2015, проживали спільно однією сімєю в період з початку 2000 року по грудень 2014 рок, проти чого не заперечувала в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, відповідачка ж їх не визнала, вказала, що вона ніяких речей з будинку покійної ОСОБА_4 після її смерті не забирала.

При цьому, суд дійшов правильного висновку про недоведеність придбання позивачем та покійною ОСОБА_4 майна на суму 36800 грн., вказаного у позові, з огляду на те, що суду не надані будь-які письмові докази їх придбання та, виходячи з зазначених у рішенні суду показів а також через не визнання відповідачкою позовних вимог.

Щодо трактування апелянтом у поданій апеляційній скарзі показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, що ніби то вони підтвердили факт придбання спірного майна та заволодіння ним ОСОБА_3, то таке трактування колегія суддів розцінює, як безпідставну переоцінку доказів на власну користь, що не спростовує рішення суду.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про недоведеність обставин щодо заволодіння відповідачкою вказаним майном, оскільки таке твердження грунтується лише на припущеннях позивача, викладених у позовній заяві та його поясненнях у суді. Свідок ОСОБА_5, як донька позивача, дійсно є зацікавленою особою, тому її покази слід оцінювати критично, як і зробив суд.

Крім того, відповідно до ст. 387 ЦК України, на яку посилається позивач у позовній заяві, вказано, що право на витребування майна від особи, яка незаконно заволоділа ним, має саме власник цього майна.

Як уже було зазначено, позивач не довів ні факту придбання зазначеного у позові майна разом з покійною ОСОБА_4, а звідси і свого права власності на нього, ні права власності на майно, як спадкоємець.

Рішенням Тульчинського районного суду від 11.09.2015 року дійсно був встановлений факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у період - з початку 2000 року і по грудень 2014 року але з наданої суду копії цього рішення слідує, що воно не набуло законної сили (а/с 7).

Позивач у своїй позовній заяві посилається на обставини, що він вчасно подав заяву до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про спадщину й успадкував майно, зокрема і рухоме, проте, жодним доказом цього не підтверджує, чим порушує принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві, визначений ст. 10 ЦПК України та свій обов'язок доказування обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, будучи позивачем у справі, що передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України.

З огляду на викладене, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому в силу ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.10.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук