Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1438/16
провадження 2/382/706/16
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2016 року Яготинський районний суд

Київської області, в складі;

Головуючого судді Карпович В.Д.

при секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності.

Встановив:

В позові до суду позивач з врахуванням уточнення позовних вимог вказав, що 01.07.2016 року він та відповідачка уклали договір позики на суму 35 000 грн.

01.08.2016 року вони уклали Додаток до вищевказаного договору позики, відповідно до якого зобов»язання по поверненню боргу за договором позики від 01.07.2016 р. в сумі 35 000, 00 грн. було забезпечене заставою (іпотекою) належнимвідповідачу нерухомим майном, а саме:

? житловий будинок № 23 по вулиці Тесленка в місті Яготин Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

01.07.2016 р. та 01.08.2016 р., Позивач та Відповідач на виконання взятих на себе за договором зобовязань одночасно з підписанням договору позики та додатку до нього, вчинили наступні дії:

Позивач надав Відповідачу позику у визначеному в договорі в розмірі строком до 01.09.2016 р. та передав вказану суму грошових коштів під час підписання Договору позики;

Відповідач одночасно з підписання додатку від 01.08.2016 р. до договору позики від 01.07.2016 р. передав Позивачу оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно та технічний паспорт на житловий будинок.

Позивач просить суд визнати дійсним договір іпотеки, що був укладений 01.03.2014 р. одночасно з укладенням додатку до договору позики від 01.03.2013 р. шляхом викладення обох договорів в одному документі, з огляду на нижченаведене:

Як вбачається з загального змісту договору, що уклали між собою Позивач та Відповідач ними було укладено договір позики на 35 000, 00 грн. Форма та зміст цього договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, яка передбачає, що договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо сума договору не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (на момент укладення договору = 170 грн.). В звязку з дотриманням сторонами форми та змісту договору позики, цей договір позики вважається укладеним та створює права та обовязки для сторін.

Одночасно з цим, умови додатку від 01.08.2016 р. до договору позики від 01.07.2016 р. містять положення про забезпечення своєчасності повернення позичальником (Відповідачем) боргу у вигляді передачі в заставу (іпотеку) позикодавцю (Позивачу) належного позичальнику (Відповідачу) на праві приватної власності нерухомого майна на умовах, що визначені в Договорі.

Тобто, ? сторони визначили у Договорі і сам зміст та порядок виконання основного зобовязання (суму позики та строк повернення) і спосіб забезпечення його виконання, а саме за рахунок нерухомого майна, що є власністю позичальника (Відповідача).

Такі умови Договору, які частково були виконані його сторонами, вказують на фактичне укладення договору іпотеки шляхом викладення його в одному документі з договором позики, так як:

? відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 р. № 898-ІV «Про іпотеку» (далі за текстом ЗУ «Про іпотеку»), іпотека ? вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». В даному випадку виконання зобовязання Відповідача по поверненню 35 000, 00 грн. в строк до 01.03.2015 р. було забезпечене нерухомим майном, що належить йому на праві приватної власності та залишилося у його володінні та користуванні, але у випадку не повернення позики в строк Позивач отримує право отримати виконання зобовязання по договору позики за рахунок нерухомого майна, яке забезпечувало це зобовязання.

? викладення в одному документі і основного зобовязання (договір позики) і способу забезпечення виконання зобовязання (договір іпотеки) відповідає вимогам ч. 4 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», відповідно до якої іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобовязання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Цей документ за формою і змістом повинен відповідати вимогам, встановленим у цій статті, та вимогам встановленим законом для договору, який визначає основне зобовязання;

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню а також має містити в собі всі істотні умови, що передбачені законом.

Сторонами Договору було дотримано змісту договору іпотеки та зазначено всі істотні умови цього договору, що підтверджується безпосередньо самим текстом Договору, але не було дотримано форми договору іпотеки, так як договір іпотеки було укладено в тій же формі, що і договір позики, тобто в простій письмовій формі, в той час, як закон вимагає нотаріального посвідчення договорів іпотеки.

В подальшому відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору іпотеки шляхом викладення його окремим документом, який підлягає нотаріальному посвідченню, і продовжував ухилятися від нотаріального посвідчення цього договору до моменту повернення боргу.

Стаття 18 ЗУ «Про іпотеку» встановлює перелік істотних умов договору іпотеки, які повинні обовязково в ньому міститися, так як відсутність будь-якої з цих істотних умов у договорі може стати підставою для визнання цього договору недійсним.

Як вбачається з наведених вище обставин, Позивач та Відповідач під час укладення додатку від 26.03.2012 р. до договору позики від 06.02.2012 р. домовилися щодо усіх істотних умов договору іпотеки та договору позики, що підтверджується текстом договору, який підписаний обома сторонами. Також відбулося часткове виконання умов цього договору (передача коштів у позику, передача Позивачу, як іпотекодержателю правовстановлюючих документів на предмет іпотеки). Проте, Відповідач ухилився від нотаріального посвідчення вказаного договору, а тому просив:

Визнати припиненим зобов»язання за договором позики від 15 липня 2016 року, шляхом передачі позичальником ОСОБА_2 позикодавцю ОСОБА_1 відступного, а саме; житлового будинку з господарськими спорудами по вул.. Тесленка 23 в м. Яготині Київської області, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Визнати за ОСОБА_4, право власності на житловий будинок № 23 по вулиці Тесленка в місті Яготин Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Після призначення справи до судового розгляду до суду надійшла мирова угода укладена між сторонами та заява від сторін про затвердження даної мирової угоди та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до мирової угоди;

-Сторони дійшли згоди, що зобов»язання ОСОБА_2 по поверненню ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 55 тисяч гривен за договором позики від 15.07. 2016 року вважається припиненим в зв»язку з передачею ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 відступного у виді житлового будинку за №23 по вул..Тесленка в місті Яготині Київської області з належними до нього господарськими спорудами.

-Сторони дійшли згоди, що за ОСОБА_1, визнається право власності на житловий будинок за № 23 по вул.Тесленка в м. Яготині Київської області з належними до нього господарськими спорудами.

Після затвердження мирової угоди, спір щодо повернення боргу за договором позики від 15.07. 2016 року укладеним між сторонами та належності нерухомого майна зазначеного в даній мировій угоді, вважається вирішеним.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що дана мирова угода не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, а тому вона підлягає до визнання судом в порядку ст.. 175 ЦПК України.

Керуючись ст. 175 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати мирову угоду укладену між сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якої:

Сторони дійшли згоди, що зобов»язання ОСОБА_2 по поверненню ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 55 тисяч гривен за договором позики від 15.07. 2016 року вважається припиненим в зв»язку з передачею ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 відступного у виді житлового будинку за №23 по вул..Тесленка в місті Яготині Київської області з належними до нього господарськими спорудами.

-Сторони дійшли згоди, що за ОСОБА_1, визнається право власності на житловий будинок за № 23 по вул.Тесленка в м. Яготині Київської області з належними до нього господарськими спорудами.

Після затвердження мирової угоди, спір щодо повернення боргу за договором позики від 15.07. 2016 року укладеним між сторонами та належності нерухомого майна зазначеного в даній мировій угоді, вважається вирішеним.

В зв»язку з укладенням сторонами мирової угоди та визнання її судом, провадження по справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Карпович В.Д.