н/п 2/490/2649/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Мамаєвої О.В.,

при секретарі Баришніковій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Купер Прайс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 33785,39 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного договору №PL-401/020/2007 від 13.02.2007р. між ОТП "Банк" та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 23100,00 грн.. Банк виконав свої зобов'язання за договором, надавши кредит на вказану суму. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року вимоги позову було задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2016 року заяву заочне рішення було скасовано, а справу призначено до судового розгляду у загальному порядку.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти вимог позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позову через пропуск позивачем строків позовної давності.

Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що що згідно укладеного договору №PL-401/020/2007 від 13.02.2007 року між ОТП "Банк" та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 23100,00 грн. на термін до 13.02.2012р. зі сплатою 3% річних /а.с. 7-10/.

Відповідно до п.1.5.1 ч.2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок /а.с.8/. 04 лютого 2011року між ОТП "Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "ОСОБА_2 Факторинг" укладено договір факторингу, згідно якого до ТОВ "Фінансова компанія "ОСОБА_2 Факторинг" перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься до додатку до договору, в тому числі до відповідача /а.с. 14-17/. 22.04.2011р. ТОВ "Фінансова компанія "ОСОБА_2 Факторинг" змінило найменування на ТОВ "Купер Прайс" /а.с.27/.

Як слідує із наданого розрахунку заборгованості, виписки по особовим рахункам /а.с. 11/, Банк виконав свої зобов'язання за Договором, видавши позивачу кредит у встановленому розмірі, тоді як відповідач систематично порушував графік погашення кредиту. В зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість станом на 27.08.2015р. у розмірі 33785,39 грн., яка складається з наступного: - 27133,57 грн. - залишок заборгованості за кредитом; - 3812,83 грн. - пеня за несвоєчасну сплату тіла та відсотків;

- 2838,99 - 3% річних за користування грошовими коштами.

Відповідно до наданих відповідачем квитанцій на підтвердження сплати ним заборгованості за кредитним договором, остання сплата кредитної заборгованості була здійснена 15 серпня 2011 року /а.с.77а/. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Таким чином, суд приходить до висновку, що неналежним виконанням відповідачем його зобовязань були порушені права ТОВ «Купер Прайс».

В той же час, законодавцем встановлено строк, протягом якого позивач може використати судовий спосіб захисту свого порушеного права.

Так, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількоїх боржників, а також, якщо предметом позову є частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

При визначенні таких строків, суд виходить із правових позицій, викладених у постановах Верховного суду України у справах № 6-14цс14, № 6-103цс14, № 6-167цс14, які в силу статті 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, в тому числі і для суду.

Так, Верховний суд України у постанові від 24 вересня 2014 року зробив висновок про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Так, згідно договору, день остаточного повернення кредиту встановлено 13 лютого 2012 року. Трирічний строк звернення до суду закінчився 13 лютого 2015 року. Позивач звернувся до суду із даним позовом 27.08.2015 року, тобто із пропуском встановленого законодавством строку звернення до суду. При цьому позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, та не надав доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про переривання строків позовної давності.

За такого, з урахуванням положень ч. 4 ст.267 ЦК України суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ТОВ «Купер Прайс» необхідно відмовити у повному обсязі у зв'язку із пропуском строків позовної давності. Понесені позивачами судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 14, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 264, 525, 526 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Купер Прайс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Мамаєва О.В.