_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/233/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства „Дельта Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованості за кредитними договорами, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Дельта Банк», Державна реєстраційна служба України в особі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання договорів недійсними,

Встановив,

ПАТ „Дельта Банк звернувся в 2014 році до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив суд постановити рішення, яким звернути стягнення заборгованості за трьома договорами про надання споживчих кредитів в загальній сумі 9169179,68 грн на іпотечне майно шляхом передачі Банку у власність предмету іпотеки - домоволодіння №43 по вул..Кондрашина в м.Одесі, що складається з двох житлових будинків літ.»Б», літ.»В» та надвірних споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 723 кв.м. (в провадження судді Калашнікової О.І. справа надійшла 4.11.2015 року). В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідачки позов не визнав і заявив зустрічні вимоги про визнання недійсними усіх трьох договорів про надання споживчого кредиту з моменту їх укладання, визнання недійсними договорів іпотеки, що були укладені між сторонами у якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов»язань за кредитними договорами та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження іпотекою домоволодіння ОСОБА_1

Представник реєстраційної служби до суду не з»явився, про час слухання справи сповіщений.

Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

26.04.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № НОМЕР_1, за умовами якого Банк надав,а ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 344 120 шв. фр. з розрахунку 8,99 % річних на строк з 26.04.2006 року по 26.04.2021 року (надалі Кредитний договір 1).

22.05.2006 року між ОСОБА_1 і АКІБ «Укрсиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 68 825 шв. фр. з розрахунку 8,99 % річних на строк з 23.05.2006 року по 23.05.2013 року (надалі Кредитний договір 2).

15.06.2006 року ОСОБА_1 і АКІБ «УкрСиббанк» уклали Договір про надання споживчого кредиту № 0,за умовами якого Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 235 618,00 шв. фр. з розрахунку 8,99 % річних на строк з 16.06.2006 року по 16.06.2017 року (надалі Кредитний договір 3).

У якості забезпечення виконання Позичальником зобов»азнь за кредитними договорами Банк і ОСОБА_1 уклали :

26 квітня 2006 року Іпотечний договір, за яким іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю 63/100 частин домоволодіння під № 43 по вулиці Кондрашина в місті Одесі (а.с. 61).

26 травня 2006 року Іпотечний договір, за яким іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю житловий будинок літ. Б, літ. В під № 43 по вулиці Кондрашина в місті Одесі (а.с. 66).

15 червня 2006 року Іпотечний договір, за яким іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю домоволодіння: житловий будинок літ. Б, літ. В під № 43 по вулиці Кондрашина в місті Одесі (а.с. 70).

8.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «Укрсіббанк») і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Представник позивача стверджує, що відповідно до умов цього договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитними договорами № НОМЕР_1, № 0, № 0 і забезпечувальними договорами.

Представник позивача доводить, що АКІБ «Украсиббанк» в 2006 році свої зобов»язання за кредитними договорами виконав і виплати ОСОБА_1 кредитні кошти. У зв»язку з тим, що позичальник не повертає кредити і не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, виникла заборгованість на загальну суму 9 169179,68 грн. ОСОБА_1 досудові вимоги банку залишила без уваги, тому Банк звернувся до суду з цим позовом і вимагає звернути стягнення заборгованості за трьома кредитними договорами на іпотечне майно домоволодіння ОСОБА_1 шляхом передачі цього майна у власність банку.

Представник відповідачки, не визнаючи вимоги банку посилається на відсутність у банку правових підстав вимагати звернення стягнення заборгованості за кредитними договорами на іпотечне майно, тому як за змістом Договору купівлі-продажу прав вимог до ПАТ «Дельта банк» від АТ «Укрсиббанк» перейшли права за Кредитними договорами від 02.09.2009 року, від 23 травня 2006 року та від 16.06.2006 року, а не за Договором про надання споживчого кредиту від 26.04.2006 року, 22.05.2006 року та від 15.06.2006 року. Ці обставини встановлені рішенням Приморського райсуду м.Одеси, ухваленим 3.09.2013 року по справі за позовом ПАТ «Дельта-Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №234-08МК від 26.04.06 про відмову у задоволенні позову банку і рішенням апеляційного суду Одеської області, ухваленим 17.11.2015 року по справі за позовом ПАТ «Дельта-Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 15.06.2006 року.

Представник ОСОБА_1 стверджує, що кредитні договори, укладені у 2006 році між ОСОБА_3 і АКІБ «Укрсиббанк» не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України від 12 липня 2001 р. № 2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" щодо надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту, і підтримує свої вимоги про визнання договорів кредиту недійсними. Не відповідають оспорювані договори і вимогам ст..1054 ЦК (ч.2), тому як ОСОБА_1 заперечує отримання грошових коштів в швейцарських франках за Кредитними договорами, а в матеріалах справи відсутні належні докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Дослідивши надані сторонами докази і оцінивши доводи кожної сторони, суд дійшов висновку, що позов банку не підлягає задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними і підлягають задоволенню з наступних підстав:

За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов'язальним. Також кредитний договір є реальним договором, оскільки відповідно до ст. 1046 ЦК України та ч. 2 ст. 1054 ЦК України Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Кредитний договір укладається між позичальником і кредитодавцем в письмовій формі і визначає взаємні зобов'язання стосовно суми кредиту, терміну його повернення, розміру та порядку сплати відсотків і не може змінюватися в односторонньому порядку. До умов кредитного договору належать: об'єкти кредитування; розмір кредиту; умови його надання та погашення; процентні ставки за користування кредитом та порядок сплати процентів; умови здійснення банківського контролю за використанням коштів; способи забезпечення виконання зобов'язань клієнтом; перелік розрахунків та відомостей, необхідних для кредитування, строк їх надання клієнту; майнова відповідальність за порушення умов договору тощо.

Важливим є право позичальника на отримання попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Відповідно до вимог Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. № 2664-III "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що були затверджені постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року визначають: кредитний договір обов'язково має містити вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Відповідно до Правил в договорі кредиту обов»язково повинні бути зазначені такі дані:

- детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки та вартості всіх супутніх послуг;

- графік платежів згідно зі строковістю, зазначеною в кредитному договорі,- щомісяця, щокварталу тощо у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг;

- сукупна вартість кредиту, зазначена як у процентному виразі, так і в абсолютному значенні у випадку подорожчання кредиту (у грошовому виразі).

У даному випадку ні один з кредитних договорів, що укладались між ОСОБА_1 і АКІБ «УкрСиббанк» не мітить відомостей про сукупну вартість кредиту, а в графіках погашення кредиту відображено дату платежу і суму погашення кредиту (відсутня навіть назва валюти кредиту). Позивач надав копію додаткової угоди №1 від 06.02.2009 року щодо зміни схеми погашення кредиту і до цієї угоди додано додаток №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту). Але ця додаткова угода не є належним доказом щодо вимог позивача, тому як додаткова угода укладена до договору про надання споживчого кредиту №0 від 26 квітня 2006 року, а такий договір ОСОБА_1 і АКІБ «Украсиббанк» не укладали.

За умовами зазначених кредитних договорів «кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника №___». Ні в одному з договорів номер рахунку не вказано. Належні письмові докази того, що Банк відкрив ОСОБА_1 на виконання умов кожного договору рахунок і перерахував на нього кредитні кошти в матеріалах справи відсутні (ухвали суду про витребування доказів позивач не виконав).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-XII ) передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-XII. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним.

За кредитним договором юридичні права й обов'язки сторін - банків та клієнтури - неоднакові. У банку-кредитора- фактично знаходяться всі права, а важливими обов'язками є надання кредитів різних видів та інформування клієнтів про умови кредитування. На клієнті лежать в основному обов'язки: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

З огляду на викладене, суд вважає, що умови кредитних договорів, що були укладені в 2006 році між ОСОБА_1 і АКІБ «УкрСиббанк» є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним та, відповідно, як наслідок, визнання недійсними договорів іпотеки, оскільки ці договори є похідними від основних.

У відповідності до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання, внаслідок чого визнання недійсним Кредитних договорів викликає недійсність Договорів іпотеки і виключення запису з державного реєстру іпотек.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Публічному Акціонерному товариству „Дельта Банк відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованості за кредитними договорами.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсними з моменту укладення Кредитний договір №234-08 МК та Іпотечний договір, укладені між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 26.04.2006 року.

Виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою 63/100 частини домоволодіння під номером 43, що знаходиться в місті Одеса по вулиці Кондрашина та належить ОСОБА_1, внесеного Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в Реєстрі за № 2259.

Визнати недійсними з моменту укладення Договір про надання споживчого кредиту № 0 та Договір іпотеки, укладені 22.05.2006 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1.

Виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою домоволодіння під номером 43, що знаходиться в місті Одеса по вулиці Кондрашина та належить ОСОБА_1, внесеного Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в Реєстрі за № 893.

Визнати недійсними з моменту укладення Договір про надання споживчого кредиту від

15.06.2006 року №0 та Договір іпотеки від 16.06.2006 року, укладені Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1.

Виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою домоволодіння під номером 43, що знаходиться в місті Одеса по вулиці Кондрашина та належить ОСОБА_1, внесеного Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в Реєстрі за № 72.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.