Справа №483/2088/15-ц 22.03.2016 22.03.2016 22.03.2016
Справа № 483/2088/15-ц
Провадження №22ц/784/712/16 Головуюча в першій інстанції Чаус Л.В.
Категорія 31 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2016 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,

ВСТАНОВИЛА:

28 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Позивач зазначав, що 29 травня 2015 року відповідачка, під час конфлікту, спричинила йому легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин обличчя. Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено останній покарання у вигляді громадських робіт строком 60 годин. Після отриманих тілесних ушкоджень він звернувся до Рівненської лікарні, в якій йому було призначене амбулаторне лікування. 25 серпня 2015 року, після нервового збудження пов'язаного з діями відповідачки, він знову звернувся до лікарні, де йому було призначено амбулаторне лікування, під час якого ним було витрачено 1217 грн. 44 коп. на придбання медикаментів. Крім того, його дружина - ОСОБА_6, яка хворіє на гіпертонічну хворобу 3 ступеня, в результаті нервового збудження, пов'язаного з діями відповідачки, перебувала на стаціонарному лікуванні в Рівненській лікарні та під час її лікування всього було витрачено 1171 грн. 09 коп.

Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. 1195 ЦК України позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 2994 грн. 73 коп. матеріальної шкоди та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду ухвалено з порушенням норм чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідачки, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів в підтвердження погіршення стану здоров'я, яке виникло у нього з причин неправомірної поведінки відповідачки, а тому підстав вважати, що з її вини позивачу завдана матеріальна шкода у суду немає. Також є безпідставними вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди з відповідачки на користь його дружини.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2015 року ОСОБА_5 29 травня 2015 року нанесла ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя. Вказаним вироком суду ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено останній покарання у вигляді громадських робіт строком 60 годин (а.с. 8). Тим же вироком суду стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином - 500 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Витягами із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 підтверджується, що 29 травня 2015 року останній звернувся до Рівненської лікарні де йому була надана медична допомога, а саме: оброблені подряпини обличчя перекисом водню, йодом, надана 1 пігулка Каптопресу та 25 капель Барбавалу (а.с. 9 зворот). 25 серпня 2015 року позивач вдруге звернувся до тієї ж лікарні з приводу гіпертонічної хвороби, вважав себе хворим на протязі 7 років, але теперішній стан пов'язує з нервовим стресом (а.с. 9). Лікарем було встановлено діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія ІІ ст. та призначені ліки.

Відповідно довідки Рівненської лікарні Очаківського району від 26 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертонією, хронічний атрофічний гастрит, остеохондроз поперекового відділу (а.с. 30).

Допитана в суді першої інстанції в якості свідка лікар ОСОБА_7 пояснила, що вперше гіпертонічна хвороба 1 ступеня у ОСОБА_3 була виявлена у 2000 році.

Згідно змісту медичної картки ОСОБА_3, яка була оглянута в суді апеляційної інстанції, 23 грудня 2009 року останньому встановлено діагноз - гіпертонічна хвороба 2 ступеня. Зазначений діагноз підтверджений 15 березня 2010 року при зверненні ОСОБА_3 до лікарні зі скаргою на головні болі, болі у серці, у спині.

Тобто, вищезазначене підтверджує, що позивач хворіє гіпертонією 2 ступеня з грудня 2009 року.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - постанова Пленуму ВС України) передбачено розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Пунктом 2 вказаної постанови ВС України визначено, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинній зв'язок та є вина зазначеної особи.

Проте, чеки, які містяться в матеріалах справи не свідчать про те, що медикаменти, зазначені у них, були придбані за призначенням лікаря, та позивачем не надано суду доказів того, що призначення зазначених медикаментів та загострення хронічного захворювання виникло внаслідок неправомірних дій відповідачки 29 травня 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Між тим, позивачем не надані суду належні і допустимі докази (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) щодо вини відповідачки у погіршенні його стану здоров'я та причинного зв'язку між наявними у нього захворюваннями і діями відповідачки.

За таких обставин, суд прийшов до правильного висновку, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог. Правильним є висновок суду і щодо відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди за лікування дружини позивача, яка з таким позовом до суду не зверталась.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення є законним і обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді В.В. Коломієць

З.Л. Шолох