Справа № 361/5738/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/6057/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 33 12.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О. ,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Державне підприємство «Житло» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану відповідачем внаслідок залиття квартири у розмірі 42 804 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Обґрунтовувала позов тим, що 27 травня 2015 року внаслідок порушення цілісності гнучкого шлангу під'єднання подачі холодної води до кухонного змішувача у квартирі НОМЕР_1, в якій проживає відповідачка, сталось затоплення її квартири, внаслідок чого їй була завдана майнова і моральна шкода.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідачки на користь позивачки 42 804 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 4976, 60 грн. судових витрат, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не було доведено її вини у заподіянні майнової шкоди, крім того вважає висновок судової будівельно-технічної експертизи, яким було встановлено розмір спричиненої шкоди майну позивачки, таким, що не відповідає дійсності, а тому вважає висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позову необґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачкою належним чином обґрунтовано позовні вимоги, надано належні і допустимі докази на їх підтвердження, то позов підлягає частковому задоволенню про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 42 804 грн. майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а також судових витрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 6). Відповідачка ОСОБА_2 є власницею квартири № НОМЕР_1 за тією ж адресою (а. с. 94).

Відповідно акту обстеження комісії в складі представників ДП «Житло», затвердженого директором ДП «Житло» В.М. Маринка від 27 травня 2015 року вбачається, що внаслідок потрапляння води в квартиру № 215 відбулось замокання стін, стелі, підлоги в житловій кімнаті, коридорі, кухні та у ванній кімнаті. Причиною затоплення стало порушення цілісності гнучкого шлангу під'єднання подачі холодної води до кухонного змішувача в квартирі № НОМЕР_1 у цьому ж будинку (а. с. 38).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи за №22571/15-43 від 31 серпня 2016 року встановлено, що ознаки залиття на поверхні опоряджувального покриття та конструктивних елементів у приміщеннях квартири НОМЕР_2 виникли внаслідок витоку рідини з водонесучих комунікацій, що прокладені у приміщенні кухні вище розташованої квартири НОМЕР_1. Ринкова вартість ремонто-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень у квартирі АДРЕСА_1 становить 42 804 грн. (а. с. 79-зворот).

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як слідує із роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" № 4 від 31 березня 1995 року , під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи норми діючого законодавства, які вказані вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суд першої інстанції правильно встановив підстави для відшкодування шкоди, передбачені зазначеними нормами матеріального права, навів відповідні докази та дійшов до правильного висновку, що вина відповідачки презумується згідно зі ст. 1166 ЦК України, крім того вірно вказав, що відповідачкою не було надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, які б спростовували твердження позивачки.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 308 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: