Справа № 299/2720/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Панько В.Ф., Куцин М.М.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

за участю представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ПАТ «Дельта Банк» Петюшка Р.В. на рішення Виноградівського районного суду від 15 червня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа,що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, позивач просить суд в рахунок виконання основного зобов"язання щодо оплати заборгованості у розмірі 2038456,12 грн., з яких тіло кредиту - 1412078,33 грн., відсотки - 626377,78 грн. за договором про надання споживчого кредиту звернути стягнення на предмет іпотеки № б/н від 14.11.2006 року з ОСОБА_3, а саме: приміщення кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 100,2 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на кафе за ним, позивачем, та визнати за ним, позивачем, право власності на дане приміщення кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1".

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 14.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступник АТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого позичальникові надано кредитні кошти у розмірі 79000,00 швейцарських франків з розрахунку 8,49 % річних на строк з 14.11.2006 року по 14.11.2017 року.

08.12.2011 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ним, позивачем, укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ "УкрСиббанк" передає АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов"язаннях, а внаслідок передачі прав вимоги до боржників до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, реального та належного виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вказаного договору АТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за кредитним договором іпотекодавець - відповідач ОСОБА_3 за договором іпотеки № б/н від 14.11.2006 року передала в іпотеку нерухоме майно: приміщення кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 100,2 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі Свідоцтва про право власності на кафе від 03.01.2001 року, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 03.01.2001 року за № 2 і зареєстроване в державному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.01.2001 року в книзі № 1-гр, під № 19, за № 16502129 і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки.

Позичальник ОСОБА_4 умови кредитного договору не виконує належним чином, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов"язань згідно умов кредитного договору. Однак, зобов"язання не виконані, у зв"язку з чим станом на 31.07.2015 р. наявна заборгованість у сумі 2038456,12 грн., з яких тіло кредиту - 1412078,33 грн., відсотки - 626377,78 грн. На підставі ст.ст. 509, 526 ЦК України він, позивач, як новий кредитор, має право вимагати виконання зобов"язання на свою користь. В рахунок виконання основного зобов"язання має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку", та такий спосіб захисту його, позивача, права передбачений у ст. 16 ЦК України.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ «Дельта Банк» Петюшка Р.В., подав апеляційну скаргу на рішення, якою просив скасувати рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року, та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено - 14 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 - третя особа у справі було укладено договір про надання кредиту № 0. В забезпечення виконання грошових зобов"язань за даним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3 - відповідач за договором іпотеки № б/н від 14.11.2006 року передала в іпотеку нерухоме майно - приміщення кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 100,2 кв.м., що належить Іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (Продавець) та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, що підтверджено копією договору (а.с. 121-139). Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами - всі права вимоги Продавця в якості кредитодавця по відношенню до Позичальників в якості позичальників стосовно кредитів за відповідними Кредитними договорами, а також права вимоги Продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними Договорами забезпечення. Кредитний договір - кожний договір про надання кредиту між Позичальником та Продавцем в якості кредитодавця, що зазначений в Додатку І (Перелік прав вимоги за кредитами) до цього Договору.

Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов'язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Однак, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України). Відповідно до ч.2 цієї норми права боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, закон пов'язує перехід права вимоги від одного кредитора до іншого із передачею йому документів, що засвідчують таке право, тобто в даному випадку - оригіналу кредитного договору за №0 від 14 листопада 2006 року та договору іпотеки №б/н від 14 листопада 2006 року.

В матеріалах справи є копія акту прийому - передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, підписаного представниками ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 18.04.2012 року / а.с.31/, у якому зазначено про передачу оригіналу кредитного договору № 0, боржник - ОСОБА_4.

Відповідно до ч 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні Докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні позивач до звернення до суду ні відповідачу, ні основному боржнику не надавав.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність оригіналів документів на підтвердження переходу права вимоги за договором про надання кредиту, укладеним із третьою особою ОСОБА_4, чим обгрунтовано позовні вимоги, а також те, що момент переходу права вимоги за кредитами згідно дослідженої судом копії договору купівлі-продажу прав вимоги підписаного акту, сам акт не містить переліку переданих прав вимоги за кредитами та такий згідно акту міститься в додатку 1 до Договору, однак відповідний документи чи належно оформлений витяг з Додатку позивачем не надано , суд прийшов до правильного висновку, що обставина на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог щодо переходу до нього, позивача, права вимоги за договором про надання кредиту №0, укладеним 14.11.2006 року із ОСОБА_4 не є доведеною належними та допустимими доказами.

Позивачем не надано доказів про перереєстрацію заборони відчуження (як у Реєстрі та Алфавітній книзі обліку заборон, так і в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) щодо внесення зміни до Державного реєстру іпотек щодо особи іпотекодержателя не дивлячись на вимогу суду.

Крім того, строк закінчення кредитного договору ОСОБА_4- 14.11.2017 року . Але ПАТ «Укрсиббанк» направив 06 травня 2009 року ОСОБА_4Д Вимогу про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку з належним виконанням Договору про надання споживчого кредиту від 14.11.2006 року № 0.

24 лютого 2010 року приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І. на підставі пункту 2.1.2 Договору іпотеки видав виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №257 на звернення стягнення - предмету іпотеки на приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить на праві власності ОСОБА_3

08.04.2010 року постановою старшого державного виконавця Виноградівського ВДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 257 від 24.02.2010 року.

Кредитор відмовився від пропозиції про залишення за ним предмету іпотеки і 12.11.2010 року на підставі постанови державного виконавця повернуто виконавчий документ стягувачу.

У вересні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення боргу за Договором про надання кредиту від 14 листопада 2006 року.

Рішенням Виноградівського районного суду від 20 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» достроково суму боргу 597184,53.

Як вбачається з письмового повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» 06 травня 2009 року банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором, зазначивши, що днем остаточного його погашення є 30 календарних днів з моменту отримання вимоги погасити прострочену заборгованість за отриманим кредитом з нарахованою пенею. Дальше зазначено, що у випадку непогашення простроченого боргу з нарахованою пенею, поверненню підлягає весь кредит достроково на 31 день з дати отримання вимоги ОСОБА_4 Крім того, у вимозі записано, що у разі нездійснення ОСОБА_4 добровільного погашення кредиту, плати за кредит, простроченого боргу за отриманим кредитом з нарахованою пенею протягом 31 календарного дня за Кредитним договором, Банк вимушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки.

В рішенні суду від 20 червня 2011 року вказано, що ОСОБА_4 отримав вимогу 07 травня 2009 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.19) про стягнення заборгованості за кредитним договором за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 і що записано в рішенні суду.

Звідси випливає, що з 08 червня 2009 року змінено строк виконання основного зобов'язання.

Після прийняття рішення суду кредитор звернувся у виконавчу службу ВДВС Виноградівського РУЮ з виконавчим листом. Постановою ВДВС Виноградівського РУЮ від 05.04.2012 року кредитору повернуто виконавчий документ .У постанові зазначено, що виконавчий лист повернуто по тій причині, що стягувач не здійснив авансування для проведення виконавчих дій. Стягувач погодився з постановою державного виконавця і в 10-ти денний строк не оскаржив, виконавчий лист повторно не був пред'явлений до виконання до 05.04.2013 року. Відповідно рішення суду не виконано по вині позивача, який повторно не подав виконавчий лист у виконавчу службі і тим самим пропустив річний строк для подачі виконавчого листа для виконання рішення суду.

У серпні 2015 року позивач повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом . Рішенням Виноградівського районного суду від 09 серпня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог,

Таким чином, ухвалення судового рішення про дострокове стягнення кредиту та відсотків за Кредитним договором припинило дію Кредитного договору в цій частині, та позбавило Позивача можливості подальшого нарахування та стягнення процентів за Кредитним договором.

Оскільки строк основного зобов'язання було змінено 06 травня 2009 року то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду в 2015 році , тобто зі спливом строку позовної давності. Згідно зі ст. З Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку'' договір яро задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури

продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ПАТ «Дельта Банк» Петюшка Р.В. відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді