Провадження №2/523/5317/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"08" грудня 2016 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 у м.Одесі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути з відповідача у порядку зворотної вимоги (регресу) в рахунок компенсації здійснених страхових виплат кошти у розмірі 15 134 (пятнадцять тисяч сто тридцять чотири) гривні 72 копійки, та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у звязку з виплатою страхового відшкодування за пошкоджений застрахований транспортний засіб, відповідно до ст.27 Закону України Про страхування отримали право регресу до особи, яка є відповідальною за завдання збитку.

У судове засідання представник позивача надіслав письмове клопотання, згідно якого заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов, розглянувши справу за відсутності позивача, не заперечуючи при цьому проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи його було належним чином та своєчасно повідомлено, про причину неявки суд не повідомив, жодних клопотань суду не надсилав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30.07.2013 в м.Одесі на вул.Польський спуск відповідач у справі скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого автомобіль Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, котрий на момент ДТП належав ПАТ ОСОБА_2 Аваль, отримав механічні пошкодження.

27.08.2013 року Постановою Суворовського районного суду м.Одеси відповідача визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, заподіяна відповідачем шкода не була відшкодована ним потерпілій особі у добровільному порядку.

За договором добровільного страхування майна №001325/4002/0000754 від 13.01.2011 року КАСКО, укладеного з ПрАТ СК УНІКА, автомобіль Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 21.10.2013 року ПрАТ СК УНІКА виплатило страхове відшкодування у розмірі 21683,64 грн.

Висновком №188 від 02.09.2013 року про оцінку вартості матеріального збитку суму, визначено суму завданої шкоди, що становить 16134,72 грн.

У відповідності до п.п.а п.41.1 ст.41 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст.22 цього Закону, позивач відшкодував оцінену шкоду, яка була завдана банку Аваль згідно висновку у розмірі 15 134 (пятнадцять тисяч сто тридцять чотири) гривні 72 копійки, що підтверджуєтсья платіжним дорученням №1762рв від 04.03.2016 року.

Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага.

Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1187 Цивільного кодексу України.

За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст.27 Закону України „Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Також, положеннями ст.993 Цивільного Кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення у порядку регресу понесених витрат законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також на користь позивача, відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 158, 169, 197, 209, 212 215, 218, 222, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України на п/р № 871 в Укрексімбанку м.Києва, код 21647131, МФО 322313 виплачене страхове відшкодування в розмірі 15 134 (пятнадцять тисяч сто тридцять чотири) гривні 72 копійки, та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення, як заочне, може бути переглянуте за заявою відповідача, що подається до Суворовського районного суду м.Одеси протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: