Справа № 163/999/16-ц
Провадження № 2/163/166/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.

при секретарі Носку А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних на утримання неповнолітніх дітей аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивачка просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 30 гривень до 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину. Свої вимоги обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Шлюб між сторонами розірвано, діти знаходиться на її утриманні, за рішенням суду відповідач сплачує аліменти на їх утримання в розмірі 30 гривень на кожну дитину щомісячно. Діти ходять до школи, що потребує витрат на шкільний одяг, шкільне приладдя. ОСОБА_5 відвідує ДЮСШ «Колос» та приймає участь у змаганнях, а це вимагає витрат на спортивний одяг, взуття. Відповідач має стабільний заробіток, його матеріальний стан покращився, інших утриманців не має.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і пояснила, що за рахунок стягуваних з відповідача аліментів неможливо утримувати дітей, як і за рахунок державної допомоги. Вважає, що відповідач має доходи від здачі в оренду павільйону і може сплачувати заявлений розмір аліментів.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що під час служби в Збройних Силах дійсно мав постійний заробіток, за рахунок якого надавав кошти на утримання дітей понад стягувані аліменти. Однак в даний час звільнився в запас і доходів не має. У власності має павільйон, однак ні сам його не експлуатує в господарських цілях, ні здає в оренду. Павільйон потребує ремонтних і монтажних робіт, після чого планує за рахунок здачі в оренду мати доходи, з яких допомагатиме дітям. Не в змозі платити заявлений розмір аліментів щомісячно, а причиною звернення позивачки у суд з цим позовом вважає її приховані наміри протиправно звернути стягнення на його майно.

Аналізом доказів встановлено такі фактичні обставини.

Як вбачається із свідоцтв серії 1-ЕГ №№077864, 073355 сторони мають двох доньок: відповідно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають з позивачкою, що стверджено довідкою виконкому Любомльської міської Ради.

ОСОБА_5 сторін ОСОБА_5 займається спортом, бере участь в чемпіонатах області; у 2016 році за рахунок позивачки проводилось лікування обох доньок у лікаря-стоматолога.

Згідно з рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 25.01.2013 року з відповідача в користь позивачки присуджено стягнення аліментів в розмірі 30 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.11.2012 року і до їх повноліття.

12.02.2013 року для примусового виконання цього рішення видано виконавчий лист, що стверджено його копією.

З інформації Шацького відділу ДВС встановлено, що примусове виконання перебуває в провадженні відділу і станом на 02.06.2016 року заборгованість по аліментах відсутня.

Довідкою ГТУ юстиції у Волинській області стверджено, що позивачка працює на посаді старшого державного виконавця і за 2015 рік отримала заробітну плату в розмірі 40611,74 гривні.

Довідкою УСЗ Любомльської райдержадміністрації стверджено, що позивачка одержує тимчасову державну допомогу дітям в розмірі, що становить різницю між 30% прожиткового мінімуму і стягуваним розміром аліментів. За 2013 травень 2016 року позивачка одержала таку допомогу в сумі 25296,15 гривні.

Відповідач з 13.03.2015 по 04.04.2016 року перебував на військовій службі, що стверджено копією військового квитка; на даний час не працевлаштований.

Згідно до довідкою Любомльського відділення Ковельської ОДПІ за 2013-2016 роки відповідач одержував такі доходи: від набуття нерухомого майна(дарування, спадщина) 117578,25 гривні, надання майна в лізинг - 1330,62 гривні, грошового забезпечення(військова служба) 58949,59, інших доходів 10,68 гривні.

З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивачка має у приватній власності земельну ділянку в місті Любомль площею 0,1 га, відповідач квартиру площею 44,7 м2, торговий павільйон і земельну ділянку площею 0,005 га в місті Любомль.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на 2016 рік у таких розмірах: з 01 січня 1455 гривень, з 01 травня 1531 гривня, з 01 грудня 1637 гривень.

Таким чином, по справі встановлено, що неповнолітні діти сторін перебувають на утриманні позивачки. За рахунок одержуваної заробітної плати і державної допомоги позивачка не в змозі надати дітям повноцінне утримання.

Відповідач сплачує присуджені аліменти і не має заборгованості з часу їх присудження аліментів. За цей період він мав доходи від грошового забезпечення та набуття у власність нерухомого майна, однак достатньо доведеним є лише факт передачі ним одній з дочок 1000 гривень утримання понад присуджені аліменти.

Присуджений відповідачу розмір аліментів становить лише 2 відсотки встановлено Законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Враховуючи встановлені обставини і положення закону, суд приходить до висновку, що на час розгляду позову змінився сімейний і матеріальний стан позивачки, оскільки її діти стали дорослішими і вимагають більших витрат. Крім цього, загально відомим є факт знецінення доходів громадян в Україні, оскільки за 2014 рік офіційний індекс інфляції становить 124,9%, за 2015 143,3%, за 5 місяців 2016 року 105,2%(http://index.minfin.com.ua/index/infl/).

Такі висновки дають підстави суду вважати, що заявлені позивачкою вимоги по їх суті належним чином обґрунтовані і підтверджені дослідженими доказами.

Повне невизнання відповідачем позову з огляду на заявлену ним відсутність доходів є необґрунтованими і непереконливими. Як встановлено в ході судового розгляду, за три роки відповідач мав доходи, однак належним і достатнім чином участі в утриманні дітей не приймав. Крім цього, він є повністю дієздатною, фізично здоровою особою, має нерухоме майно і можливість займатись підприємницькою чи іншою діяльністю, за рахунок якої одержувати доходи і надавати дітям утримання.

За таких обставин суд вважає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та передбачену законом рівність батьків у їх правах і обовязках щодо неповнолітніх дітей позов по суті підлягає задоволенню, а при визначенні розміру аліментів слід брати до уваги прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і стягувати з відповідача приблизну половину його суми.

В той же час вимога про те, щоб розмір стягуваних аліментів не був меншим 30% прожиткового мінімуму задоволенню не підлягає, оскільки в даній справі присуджуються аліменти в твердій грошовій сумі в порядку ст.184 СК України. Частиною 2 ст.182 СК України дійсно встановлено мінімальний розмір аліментів, однак такі положення не застосовуються до випадків, передбачених ст.184 СК України.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних за рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 25 січня 2013 року аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 30(тридцяти) гривень до 800(восьмисот) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 11 квітня 2016 року і до їх повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 551(пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення про стягнення місячного розміру аліментів в сумі 1600(одна тисяча шістсот) гривень звернути до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Головуючий : суддя С.С.Чишій