Дата документу 14.12.2016
Справа № 320/3104/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Л.Е.,

при секретарі - Воробйовій В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Земенкова Юлія Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку частково недійсним в частині покупця, визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом, в якому просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 в частині покупця від 08.10.2015, визнати його покупцем за зазначеним договором та визнати за ним право власності на придбаний будинок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2014 року зустрічався зі ОСОБА_2, планував створити з нею сім'ю, для чого вони вирішили придбати спірний будинок. Хоча гроші на придбання будинку були виключно його, однак при укладенні договору з'ясувалось, що він втратив паспорт і тому договір був укладений на ім'я ОСОБА_2, яка в подальшому відмовилась з ним одружуватись та визнавати за ним право власності на куплений будинок.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснив, що з 2014 року почав зустрічатись з ОСОБА_2, вони збирались одружитись, однак ОСОБА_2 поставила умову - придбання власного житла. Оскільки він мріяв жити з жінкою, яка б могла його доглянути в старості, то погодився і ОСОБА_2 почала підшуковувати будинок. Влітку 2015 року вони знайшли будинок АДРЕСА_1 і домовились з його власницею ОСОБА_3 про придбання будинку за 18000 доларів США, з яких 500 - завдатку, 14500 - при підписанні договору, 3000 - розстрочка до 08.04.2017. Домовившись про умови договору, 23 серпня 2015 він передав ОСОБА_3 500 доларів США в якості завдатку, про що остання власноруч написала йому розписку і передала ключі від будинку. З цього часу ОСОБА_2 переїхала до будинку та почала його ремонтувати, він до будинку не переїжджав, однак вихідні дні проводив за цією адресою, допомагав ОСОБА_2 облаштовувати житло. Нотаріальне посвідчення договору було призначене на 8 жовтня 2015, однак, зранку того дня він не знайшов свій паспорт, і ОСОБА_2 запропонувала оформити будинок на неї, так як все рівно вони планували жити разом і після його смерті не було б потреби приймати спадщину. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Земенковою Ю.А. і він особисто передав продавцю 14500 доларів США, з яких 9500 були зібрані ним особисто, а 5000 були позичені у його сестри ОСОБА_6 Факт передачі грошей підтверджується розпискою, написаною йому ОСОБА_3 Після укладення договору він переїхав до придбаного будинку, однак спільне життя у них не склалося, в грудні 2015 він виїхав з будинку, а ОСОБА_2 змінила замки, щоб він не міг потрапити в будинок і відмовляється переоформлювати будинок на нього. Підкреслив, що займається ремонтом вантажних автомобілів, тракторів і таким чином додатково заробляє на життя, а ОСОБА_2 ніде не працювала і не могла б зібрати гроші на придбання будинку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов визнала та пояснила, що їй та її брату ОСОБА_4, від імені якого вона діяла за довіреністю, належав будинок АДРЕСА_1. Вони вирішили продати будинок і влітку 2015 року до неї звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яких вона сприйняла як подружжя, які погодились придбати будинок за 18000 доларів США. Першого разу ОСОБА_1 передав їй 500 доларів США, потім при укладенні договору - 14500 доларів США. Зазначила, що передала ключі від будинку відразу після отримання авансу. Через декілька місяців після укладення договору, в січні 2016 до неї звернувся ОСОБА_1 і розповів, що ОСОБА_2 не була його дружиною і вигнала його з будинку. ОСОБА_3, пам'ятаючи, що гроші їй передавав саме ОСОБА_1 та обурившись поведінкою жінки, погодилась і в січні 2016 написала розписки про отримання грошей від ОСОБА_1 23.08.2015 та 08.10.2015.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги не визнали, відповідач пояснила, що дійсно, знайома з ОСОБА_1, вони мешкали неподалік, однак ніколи з ним не зустрічалась як з чоловіком, сприймала його просто як знайомого. Будинок був придбаний нею за власні кошти. Підтвердила, що дійсно, ОСОБА_1 був присутній при передачі ОСОБА_3 500 доларів США авансу та при укладенні договору, тому що в нього є автомобіль і вона просила його підвезти. Чому він сприймав її як майбутню дружину їй невідомо. Зазначила, що договір купівлі-продажу був посвідчений 08.10.2015, однак за тиждень до цього вона і продавець ОСОБА_3 також їздили до нотаріуса і оформлення не відбулось лише через те, що в неї несвоєчасно була вклеєна фотографія після того, як їй виповнилось 45 років. Після внесення відповідних змін, через тиждень договір був посвідчений. Гроші збирала на будинок, займалася підприємницькою діяльністю, торгувала овочами, доглядала людей похилого віку, окрім того, грошима їй допомагав колишній чоловік.

Третя особа ОСОБА_4 не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Ю.А. не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та прийняття рішення згідно діючого законодавства.

Також, судом було допитано свідків.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 Вона не схвалювала, те, що брат зустрічався з ОСОБА_2, тому що за рік жодного разу її не бачила Зі слів брата знала, що ОСОБА_2 підштовхувала його до придбання будинку. Після того, як вони знайшли будинок, ОСОБА_2 переїхала до будинку, а брат не хотів до моменту оформлення. Брат говорив, що хоче оформити будинок на ОСОБА_2, однак у нього не вистачає грошей і просив про позику. І вона і їх мати були проти оформлення будинку на невідому особу і відмовились позичати. 07.10.2015 брат погодився оформити будинок на себе і тоді вона позичила йому 5000 доларів США, про що була складена відповідна розписка.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що є чоловіком відповідачки ОСОБА_3 Влітку 2015 року ОСОБА_1 разом зі ОСОБА_2 приїжджали дивитись будинок, який продавала його дружина. Вдруге він побачив їх, коли вони приїхали до них додому і дали завдаток в розмірі 500 доларів США. В подальшому двічі їздили до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, перший раз оформлення не відбулось через відсутність в паспорті ОСОБА_2 фотографії після досягнення 45 років.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що звертається до ОСОБА_1 як до спеціаліста з ремонту автомобілів. Приблизно рік тому в жовтні 2015 придбав автомобіль, звернувся до ОСОБА_1 за послугами з ремонту, після цього поїхав до м.Миколаїв і там на авто мийці в салоні авто знайшли паспорт на ім'я ОСОБА_1 Він одразу зателефонував йому, повідомив про знахідку та через декілька днів, після повернення в місто, віддав ОСОБА_1 паспорт.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що мешкає навпроти спірного будинку. Тривалий час в ньому ніхто не мешкав і вона чекала приїзду господарів, щоб попросити в них квіти. Влітку 2015 вона познайомилась в новою власницею ОСОБА_2, вони по сусідські спілкуються, їй відомо, що ОСОБА_2 розлучена, діти дорослі, мешкала сама. Коли ОСОБА_2 переїхала до будинку, відразу зайнялася влаштуванням подвір'я для вирощування птиці та іншої живності. В домі робила ремонт, неодноразово бачила, що до неї приїжджав знайомий ОСОБА_10, допомагав їй по господарство, побудував теплицю . Зазначила, що у зв'язку з ремонтом, до будинку приїжджало багато автомобілів, обличчя водіїв вона не запам'ятала. ОСОБА_1 у ОСОБА_2 вона не бачила, ОСОБА_10 запам'ятала, так як він бував в будинку неодноразово, вони разом пили чай.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що знайомий зі ОСОБА_2 вже багато років, знав також і її чоловіка. Багато років він займався зі ОСОБА_2 продажем овочів. В нього є вантажний автомобіль, на якому вони закупали овочі оптом, а потім реалізовували їх. Роздрібною торгівлею займалася ОСОБА_2 Ще коли ОСОБА_2 жила за іншою адресою, вона займалася вирощуванням птиці у кількості приблизно 100 штук. Після придбання нового будинку по АДРЕСА_1 він також допоміг їй побудувати сарай та теплицю. По дружньому він неодноразово приїздив в новопридбаний будинок, допомагав ОСОБА_2, однак ні разу не бачив в домі ОСОБА_1 Окрім того, майже кожного дня він забирав ОСОБА_2 на автомобілі та віз на ринок. Жодного разу, коли під'їжджав до подвір'я, він не бачив якийсь автомобіль.

Вислухавши пояснення учасників, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.07.2015 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір авансового платежу, згідно якого сторони домовились в майбутньому укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. В договорі зазначена визначена сторонами ціна - 441000 гривень, що еквівалентно 18 000 доларів США. Також в договорі зазначено, що авансовий платіж в розмірі 12250 гривень, що еквівалентно 500 доларів США отримано ОСОБА_3 повністю до підписання цього договору. Сторони в договорі передбачили наслідки невиконання умов договору, а також визначили, що до підписання договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 дозволяє ОСОБА_2 почати прибирання та ремонт будинку.

08.10.2015 між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 Продаж здійснено за 113284 гривні, з яких Продавці отримали від ОСОБА_2 до підписання договору 45184 грн.,а решту - 68100 гривень ОСОБА_2 зобов'язалася сплатити до 08.04.2017 наступними платежами: до 08.01.2016 - 11350 гривень, до 08.04.2016 - 11350 гривень, до 08.07.2016 - 11350 гривень, до 08.10.2016 - 11350 гривень, до 08.01.2017 - 11350 гривень, до 08.04.2017 - 11350 гривень.

Згідно розписки від 08.10.2015 ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 15000 доларів США за житловий будинок АДРЕСА_1

Окрім того, на зазначеній розписці в подальшому стоять написані рікою ОСОБА_3 підтвердження отримання нею від ОСОБА_2 платежів 08.01.2016, 08.04.2016, 07.07.2016 по 500 доларів США, що ОСОБА_3 підтвердила в судовому засіданні, зазначивши, що всі умови договору, зокрема, сплата передбачених в договорі платежів після нотаріального посвідчення договору відбувається своєчасно, гроші отримує від ОСОБА_2

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач вважає, що він є фактичним покупцем спірного будинку, тому правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а саме на те, щоб будинок придбала ОСОБА_2 на своє ім`я. Однак, при цьому в судовому засіданні неодноразово стверджував, що за існуючою домовленістю будинок був придбаний на ім'я ОСОБА_2, тому що він вважав, що вона його догляне, коли він буде потребувати допомоги.

Позивач просить визнати договір удаваним у частині покупця з посиланням на норми ст. 235 ЦК України, фактично, що договір купівлі-продажу вчинено для приховання іншого правочину, проте не вказано, який це правочин. Для визнання правочину удаваним позивачу необхідно надати докази, а суду - встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди.

За положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достовірні та безспірні докази, які б підтверджували факт придбання будинку саме за кошти позивача відсутні.

Суд не приймає в якості доказів розписки, долучені позивачем в копіях до позову про отримання ОСОБА_3 від нього грошових коштів за придбаний будинок, оскільки сама відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зізналася, що розписки нею були написані в січні 2016 року, коли ОСОБА_1 прийшов до неї і розповів, що ОСОБА_2 його обманула, спільне життя у них не склалося і він залишився без майна, а вона зі співчуття написала ці розписки, так як при укладенні договору вважала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купують його спільно.

Також, суд не приймає в якості доказу розписку, долучену позивачем в копії до позову про отримання ним від його сестри ОСОБА_6 грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, та як розписка датована 07.10.2015, тобто за день до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, в той час як в ході судового розгляду достовірно було встановлено та не заперечувалось сторонами, що за тиждень до укладення договору сторони вже звертались для нотаріального посвідчення договору, покупець не зазначав про відсутність у неї оговореної суми і лише неналежне оформлення паспорту покупця ОСОБА_2 (несвоєчасно вклеювання фотографії після досягнення 45-річного віку) спричинило відстрочку на тиждень. Тобто, можна зробити висновок, що до написання розписки ОСОБА_1 від сестри, гроші для сплати за будинок вже були зібрані покупцем.

Частиною 1 ст. 218 ЦК України встановлено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Позивач не був стороною нотаріально посвідченого договору купівлі продажу.

Згідно ст. 3 ЦПК України особа може звернутися до суду в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законами України, і лише - порушене конкретними суб'єктами оспорене або невизнане право позивача.

Позивач не довів, що його права або охоронювані законом інтереси порушені іншими особами. Навпаки, неодноразово він зазначав, що і мав намір придбати будинок на ім'я ОСОБА_2, а підставою для звернення його до суду стало те, що не виправдались його сподівання щодо подальшого спільного проживання з нею.

Переведення прав і обов`язків покупця за договором передбачений лише положеннями ч. 4 ст. 362 ЦК України, якою встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Однак вказана норма до правовідносин, що склалися, застосована бути не може, оскільки між сторонами виникли інші за своєю правовою природою відносини.

Оцінивши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1-2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані в повному обсязі, оскільки їх заявлений розмір перебуває в межах граничних розмірів компенсації, їх розмір доведено належними письмовими доказами, їх розрахунок судом прийнято як належно виконаний.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Земенкова Юлія Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку частково недійсним в частині покупця, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 14.10.1999, іннНОМЕР_4, мешкає: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області 13.06.2001 інн НОМЕР_3, мешкає: АДРЕСА_1) витрати на правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Л.Е.Пономаренко