2/225/509/2016

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В.В.,

за участю секретаря Петрової С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» про зняття обтяження (заборони на нерухоме майно) з майна придбаного з прилюдних торгів, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2», в якому ставить питання про зняття обтяження (заборони на нерухоме майно) з майна придбаного з прилюдних торгів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 21.12.2012 року були проведені прилюдні торги арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: чотирикімнатної квартири №15 за адресою: Україна, м.Донецьк, вул.Прожекторна, будинок 4, яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, про що складено Акт про проведення прилюдних торгів. Відповідно до Акту переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_1, який провів розрахунок за придбане майно у повному обсязі. 26.02.2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу було видане Свідоцтво про право власності, в якому зазначено, що чотирикімнатна квартира №15 за адресою: Україна, м.Донецьк, вул.Прожекторна, будинок 4 належить на праві власності ОСОБА_1, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна шодо обєкта нерухомого майна, а саме чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 позивач дізнався, що на неї накладено обтяження. Підставою виникнення обтяження є Договір іпотеки, укладений між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_2». Дане обтяження перешкоджає позивачу розпоряджатися належним йому майном, тому він просить суд зняти обтяження (заборону на нерухоме майно) з чотирикімнатної квартири №15, яка розташована за адресою: Україна, м.Донецьк, вулиця Прожекторна, будинок 4.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши усі наявні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.11, ч.2 ст.59, ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2012 року були проведені прилюдні торги чотирикімнатної квартири №15 за адресою: Україна, м.Донецьк, вул.Прожекторна, будинок 4, яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, про що складено Акт про проведення прилюдних торгів. Як вказано в позовній заяві, відповідно до Акту переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_1, який провів розрахунок за придбане майно у повному обсязі.

Судом встановлено, що 26.02.2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 було видане Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №437 від 26.02.2013 року, в якому зазначено, що відповідно до ст.66 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведення прилюдних торгів він посвідчує, що чотирикімнатна квартира загальною площею 78,4 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.8).

Даний факт також підтверджено витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9)

Відповідно до Інформаційної довідки №52488583 (дата формування 02.02.2016 року) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира №15, що розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Прожекторна, буд.4 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 Також в ній зазначено, що на квартиру накладено обтяження №225681, підставою якого є Договір іпотеки, серія та номер 3481, виданий 21.04.2008 року та зазначено, що договір іпотеки, обтяження припинено. (а.с.26).

Згідно з Інформаційною довідкою №62989937 (дата формування 07.07.2016 року) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира №15, що розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул.Прожекторна, буд.4 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.61-62). В ній зазначено, що на квартиру накладено обтяження №225681, підставою виникнення обтяження є Договір іпотеки, серія та номер 3481, виданий 21.04.2008 року. Однак відповідно даної Інформаційної довідки ніяких відомостей щодо припинення Договору іпотеки та припинення обтяження не зазначено.

Також, в матеріалах справи міститься Інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №64781916 (дата формування 01.08.2016 року). Відповідно до даної інформації власником квартири №15, розташованої за адресою:м.Донецьк, вул.Прожекторна, буд.4 є ОСОБА_3 Навіть у відмітках про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири зазначено ОСОБА_3 (а.с.59-60).

Даний факт викликає у суду сумнів в достовірності доказів.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до Наказу ДСА України №20/1/4 від 17 лютого 2012 року «Про перелік судових рішень судів загальної юрисдикції, що підлягають включенню до Єдиного державного реєстру судових рішень» до Єдиного державного реєстру судових рішень включаються судові рішення, постановлені в порядку кримінального, цивільного, господарського та адміністративного судочинства, зокрема, ухвали судів усіх інстанцій про відкриття (порушення) або відмову у відкритті (порушення) провадження у справі, постанови, рішення, вироки судів.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740.

Згідно з п.20 Порядку доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

В матеріалах справи містяться постанова Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року, відповідно до якої позивач ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного нотаріусу Донецького міського нотаріального округу про визнання дій неправомірними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру. Суд в задоволенні позову відмовив (а.с.10-12), а також ухвала Донецького Апеляційного Адміністративного суду від 20.12.2013 року, відповідно до якої апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року залишено без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року залишено без змін (а.с.13-16).

23.12.2013 року було винесено рішення Пролетарського районного суду м.Донецька, відповідно до якого було звільнено з під арешту майно-чотирикімнатну квартиру, загальною площею 78,4 кв., а саме знята заборона (обтяження) №225685 накладене 04.03.2010 року та заборона (обтяження) №225687, накладене 18.10.2012 року (а.с.17-20)

25.03.2014 року рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька у задоволенні позову ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання правочину недійсним відмовлено повністю (а.с.23-25)

Усі зазначені постанови, рішення, ухвали були взяті позивачем з Єдиного реєстру судових рішень, а тому прізвища, імя, по-батькові, адреси в них не зазначені.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд вважає, що дані постанови, рішення, ухвали не може бути розглянуто як належний та допустимий доказ відповідно до ст.60 ЦПК України, бо провадження в даних справах не було відновлено.

Для того, щоб правильно вирішити справу по суті, суд неодноразово надсилав відповідачу ПАТ «Креді ОСОБА_2» запити щодо надання відомостей про Договір іпотеки, який є підставою накладення обтяження на квартиру. Відповідно до заяви про надання документів №10451/2994 від 17.08.2016 року ПАТ «Креді ОСОБА_2» зазначив, що будь-які дії щодо припинення Договору іпотеки №186/8 Дон від 21.04.2008 року, який був укладений між АТ «Індустріально-Експортний Банк» - Іпотекодержатель, правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_2» та ОСОБА_3-Іпотекодавець не здійснювалися (а.с.66). Також надали копію Договору іпотеки №186/8-Дон від 21.04.2008 року, укладеному між АТ «Індустріально-Експортний Банк» та ОСОБА_3, що міститься в матеріалах справи.

Таким чином, в матеріалах справи містяться недостовірні відомості щодо припинення Договору іпотеки (відповідно до Інформаційної довідки Інформаційної довідки №52488583, дата формування 02.02.2016 року), який є підставою накладення обтяження на квартиру.

Згідно з ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Суд вважає, що належних доказів в процесі розгляду справи відповідно до ст.60 ЦПК України, за якими позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог суду не надано.

ЦПК у ст.58 встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи. Правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, що належать до предмета доказування. Суд має відібрати лише ті докази, що містять інформацію щодо предмета доказування, виключивши з процесу доказування докази, що не належать до справи, наявність яких ускладнює процес доказування, встановлення дійсних обставин справи, затягує розгляд справи. Для визначення належності доказів необхідно, насамперед, з'ясувати, чи мають значення для справи фактичні дані, для встановлення яких пропонуються джерела та засоби доказування, а вже після цього треба визначити, чи можуть підтвердити ані заперечити докази-факти, що стосуються справи.

Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому необхідно зазначити, що згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що зібраних матеріалів не достатньо для зняття обтяження, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_2» про зняття обтяження (заборони на нерухоме майно) з майна придбаного з прилюдних торгів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: