Справа № 185/8742/16-ц
Провадження № 2/185/4609/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 року
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на те, що їй, та третій особі - ОСОБА_4 на праві часткової власності належить квартира №34, розташована в будинку №6 по вул.Ленінградській у м.Павлограді Дніпропетровської області. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які доводяться позивачу рідною тіткою та двоюрідною сестрою. З 2006 року і по теперішній час відповідачі у квартирі не проживають. Відповідач ОСОБА_2 вибула на інше постійне місце проживання, яке позивачу не відоме. Відповідач ОСОБА_5 фактично проживає без реєстрації разом з позивачем за іншою адресою. Позивач зазначає, що у звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у квартирі, обмежується її право як власника на розпорядження квартирою, тому просить визнати відповідачів такими, що втратив право користування квартирою.
Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивачу та третій особі - ОСОБА_4 на праві часткової власності належить квартира №34, розташована в будинку №6 по вул.Ленінградській у м.Павлограді Дніпропетровської області /а.с.8-9/.
У квартирі за вказаною адресою зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою від 17.11.2016р.
Як вбачається з акту, складеного 15 листопада 2016 року комісією КП "Житлосервіс 2", відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації більше трьох років.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, обставини, того, що у квартирі №34, розташованій в будинку №4 по вул.Нова у м.Павлограді Дніпропетровської області, відповідачі не проживають більше дванадцяти місяців, а лише зареєстровані в ній.
В звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ст.167 Житлового кодексу УРСР, наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вони в ньому не проживають більше одного року.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя ОСОБА_6