Справа № 462/7010/15 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5948/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Копняк С.М., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Агенція «Імперія-Тур» про визнання недійсним договору та повернення коштів,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична Агенція «Імперія-Тур» про визнання договору на туристичне обслуговування від 04.06.2015 року та додатку №1 до цього договору, укладених між ОСОБА_2 і ТОВ «Туристична Агенція «Імперія-Тур», застосування реституції та повернення грошових коштів в сумі 20870 грн. - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 , просить таке скасувати та ухвалити нове , яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд прийшов до невірного висновку про те, що спірний договір підписаний уповноваженою особою. В договорі не йдеться про те, що від імені турагенції діє менеджер ОСОБА_4, яка підписала договір замість керівника ОСОБА_5, ввівши позивача в оману щодо справжності підпису. Вона не підписувала б спірного договору, якщо б бачила, що договір підписує ОСОБА_4, а не особа , яка зазначена у договорі. Зазначає про те, що предметом заявленої позовної вимоги є визнання договору недійсним в силу того , що даний договір підписаний не тією особою, яка зазначена у договорі, суд не надав оцінки правомірності укладення договору.

Заслухавши пояснення сторони апелянта - позивача ОСОБА_2, її адвоката ОСОБА_3, у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, однак до суду не з`явився, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.06.2015 року між ТзОВ Туристична Агенція «Імперія-Тур» (турагент) та ОСОБА_2 (турист) було укладено договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого турагент, який діє відповідно до Агентської угоди № АА000000 від 04.06.2015 р., від імені, за рахунок та за дорученням туроператора (Корал Тревел) ОСОБА_6, за встановлену договором плату, за дорученням та замовленням туриста зобовязується надати посередницькі послуги з реалізації туристу туристичного продукту, попередньо сформованого туроператором, з наданням послуг, які визначені в заявці туриста на бронювання туристичних послуг, яка є додатком № 1 до цього договору і є його невідємною частиною (а.с. 6-7).

Відповідно до додатку № 1 до договору про надання туристичних послуг від 04.06.2015 року та листа бронювання №1187, позивач замовила пакетний тур в Туреччину на чотирьох осіб, курорт Кемер, готель DERIN HOTEL 3* з 10.06.2015р. по 17.06.2015 р., маршрут туру: Львів-Анталія-Львів, страхування у вартості туру, загальна вартість туристичних послуг - 20870 грн., при цьому, позивач передала повний пакет документів для здійснення туру (а.с. 8).

Згідно квитанцій від 04.06.2015 року та № 53 від 05.06.2015 року ОСОБА_2 оплатила пакетний тур в Туреччину в сумі 20870 грн., чим підтвердила свою згоду на придбання туристичного продукту (а.с.9).

Встановлено, що відповідач (турагент) надав позивачу (туристу) ваучери на проживання в готелі DERIN HOTEL 3* №295928, авіаквитки № 831, № 832, №833, № 834 та сертифікат медичного страхування №295928 від 07.06.2015 року.

ОСОБА_2 17.06.2015 р. звернулася до ТзОВ «ТА «Імперія-Тур» із заявою-претензією про повернення коштів у розмірі 20870 грн. через невиконання умов договору та листа бронювання №1187 на туристичне обслуговування, а сааме, що представник турагенства ОСОБА_4 надала неповну інформацію про виїзд туриста та його родичів, опустила момент, що потрібно було мати в наявності нотаріально посвідчений дозвіл батька на виїзд за кордон її неповнолітньої сестри ОСОБА_7 (а.с. 10).

У відповідь на заяву - претензію ОСОБА_2 директор ТОВ «ТА «Імперія-Тур» ОСОБА_5 листом від 08.07.2015 року повідомила, що зі сторони ТОВ «ТА «Імперія-Тур» всі послуги, зокрема вся необхідна інформація та документи, які турагент був зобовязаний надати згідно з п.2.1 договору на туристичне обслуговування, були надані в повному обсязі, про що у даному договорі підписався турист, так як туристом не виконано п.2.2 договору на туристичне обслуговування немає підстав для повернення коштів за надання туристичних послуг (а.с. 11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про те, що договір на туристичне обслуговування від 04.06.2015 р. та додаток № 1 до нього були підписані позивачем особисто, вона своїм підписом підтвердила ознайомлення з таким, тому зробив висновок про те, що посилання позивача на незнання необхідності отримання нотаріально завіреного дозволу батька (матері) на вивіз дитини за межі України не є підставою для визнання договору недійсним.

Окрім того,надав оцінку показам свідка ОСОБА_4, якою при укладенні договору розяснено положення законодавства щодо подорожі з дитиною, вручено памятку туриста, з відповідними розясненнями, а тому зробив висновок про те, що турист, позивач , не скористалася туристичним продуктом з власної вини.

Щодо посилання позивача на недійсність договору, у звязку з фальсифікацією підпису, суд першої інстанції належно дослідив докази щодо правомочності укладення спірного договору, а також правомірності дій працівника відповідача при укладенні такого та зробив висновок про відсутність підстав для визнання недійсним спірного договору з цих підстав, окрім того зазначив про те, що зазначена позивачем підстава позову не відповідає заявленому способу захисту порушеного, на думку позивача, права.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, згідно зі ст.1 Закону України «Про туризм» наведено визначення, що туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Відповідно до ч.1 ст.5 цього Закону учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Статтею 20 Закону передбачено, що за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Нормами частини ч.4 ст.20 Закону України «Про туризм» визначені істотні умови договору на туристичне обслуговування.

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

За приписами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Частиною 3 ст.20 Закону України «Про туризм» передбачено укладання договору на туристичне обслуговування в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обовязковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.215 ЦК України, на які посилається позивач, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі виконання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як видно з матеріалів справи , договір на туристичне обслуговування від 04.06.2016 року укладений з однієї сторони юридичною особою - ТзОВ «ТА «Імперія-Тур» і з другої громадянкою України ОСОБА_2 (позивачем) . Даний договір підписаний зі сторони ТзОВ «ТА «Імперія-Тур» оператором з туристичних послуг - ОСОБА_4, яка мала право підпису відповідно до цивільно-правової угоди, укладеної з ТзОВ «ТА «Імперія-Тур» 01.06.2015 року і виданої відповідачем на її імя довіреності (а.с.37-38, 54), які чинні на час укладення спірного договору.

Окрім того, копією наказу № 2 від 01.06.2015 року та копією журналу реєстрації наказів ТзОВ «Туристичної агенції «Імперія-Тур» підтверджується прийняття ОСОБА_4 на посаду оператора туристичних послуг, згідно цивільно-правової угоди № 1 терміном від 01.06.2015 р. по 30.06.2015 року (а.с. 77- 80).

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апелянта про недійсність договору з тих підстав, що такий підписаний не тією особою . Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано суду належного обгрунтування того, яке її субєктивне право порушене у звязку з підписання договору про туристичне обслуговування не директором товариства ОСОБА_5, а оператором туристичних послуг ОСОБА_4, у звязку з чим вона просить визнати договір недійсним.

Як видно з позовної заяви позивача ОСОБА_2, як на підставу заявлених позовних вимог про визнання договору недійсним і застосування у звязку з цим реституції, окрім того, що договір підписаний не тією особою, посилалась на те, що при посадці на літак не мала нотаріально посвідченого дозволу батька на виїзд за кордон її неповнолітньої сестри ОСОБА_7. Разом з тим, позивач звернулась до суду з позовом в своїх інтересах, а не в інтересах неповнолітньої сестри ОСОБА_7, на що звернув увагу суд першої інстанції та зробив вірний висновок про те, що відсутність нотаріально посвідченого дозволу батька на виїзд за кордон її неповнолітньої сестри не позбавляло можливості ОСОБА_2 використати туристичний продукт і здійснити тур в Туреччину, оскільки з неповнолітньою в аеропорту перебувала її мати ОСОБА_8, та така підстава позову не відповідає заявленому способу захисту порушеного, на думку позивача, права.

Як видно з матеріалів справи, в п.2.1 оспорюваного договору на туристичне обслуговування від 04.06.2014 року зазначено, що турагент зобовязується надати туристу посередницькі послуги з реалізації туристичного продукту, передбаченого у додатку №1 до цього договору; видати необхідні для отримання туристичних послуг документи; надавати туристу необхідну і достовірну інформацію про туристичний продукт, обовязки та правила поведінки туриста, умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу необхідну інформацію, а у п.2.2. даного договору вказано, що турист зобовязується у випадку подорожі з дитиною одним з батьків отримати нотаріально завірений дозвіл батька (матері) на вивіз дитини за межі України.

Зазначеної умови договору щодо нотаріально завіреного дозволу на вивіз дитини одним з батьків не було дотримано туристом-стороною договору, а отже суд першої інстанції вірно зробив висновок про наявність власної вини туриста.

Таким чином, оспорюваний договір на туристичне обслуговування між сторонами укладений в письмовій формі, від імені юридичної особи ТзОВ «Туристична агенція «Імперія-Тур» такий підписаний уповноваженою на це особою оператором туристичних послуг ОСОБА_4, та за наведених вище обставин відсутні правові підстави для визнання договору недійсним, застосування реституції і повернення коштів . Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому відсутні підстави для її задоволення.

Так як судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 308, ст.ст. 313-314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_9