Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Лемішко А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, оформленого реєстрацією 20.09.1997 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис №865.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте спільне життя не склалося.

Протягом останніх років подружні відносини поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбу.

З»ясувалося, що мають з відповідачем протилежні погляди на шлюб та сім»ю, він постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в неї та дітей, не здатен піклуватися про добробут родини, підтримувати нормальну моральну атмосферу, побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

На даний момент спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно.

Вважає збереження сімейних відносин недоцільним.

Позивач просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач з позовом ознайомлений, заперечень не надав, у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, причини неявки не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки ( ст. 3 СК ).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду ( ч. 3 ст. 105 СК ).

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пленум Верховного суду України у п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 звернув увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд установив, що з 20.09.1997 р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис №865, мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте спільне життя не склалося по причині різних характерів і поглядів на життя, права та обов»язки подружжя, відсутності взаєморозуміння та взаємодопомоги, що призвело відчуження, втрати почуттів взаємної любові та поваги, припинення шлюбу.

Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне домашнє господарство не ведуть, проживають порізно, шлюб існує лише формально.

Відповідно ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З огляду на характер взаємовідносин між подружжям, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

За таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, правомірні та підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На підставі наведеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 110, 112, 115 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 64, 208, 212, 213-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оформлений реєстрацією 20.09.1997 відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис №865.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відповідної відмітки в актовому записі про шлюб №865 від 20.09.1997.

Суддя Л. О. Трегубенко