АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Москаленко К.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря Гоін В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Ліповуза Дмитра Ігоровича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 19 103 грн. 10 коп., з відповідача ТОВ «Союз-Авто» решту майнової шкоди в розмірі 39 066 грн. 60 коп., солідарно з відповідачів витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1 370 грн. 00 коп. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалася на те, що 16.10.2015 року з вини водія ОСОБА_4 який під час виконання своїх трудових обов'язків у ТОВ «Союз-Авто» керував транспортним засобом «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», сталася ДТП, в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень у розмірі 88 566,60 грн.

Проте, оскільки ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплатила лише частину страхового відшкодування у розмірі 30 396,90 грн., то різницю між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком у розмірі 39 066,60 грн. має бути стягнуто з власника транспортного засобу «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 - ТОВ «Авто-Союз», а недоплачена частина страхового відшкодування у розмірі 19 103,10 грн. із ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в межах розміру ліміту страхового відшкодування.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з додаткової відповідальністю «Страховова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_3 несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 19 103 грн. 10 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 39 066грн. 60 коп.

Стягнуто з Товариства з додаткової відповідальністю «Страховова компанія «Альфа Гарант» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Авто» на користь ОСОБА_3 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 370 грн. 00 коп. в рівних частинах з кожного з них.

Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» - Ліповуз Д.І.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» при виплаті страхового відшкодування за полісом № АЕ/4380193 керується виключно спеціальним законом - ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено обов'язок страховика звертатися до суб'єктів оціночної діяльності для визначення розміру матеріального збитку, що власне і було зроблено ТДВ СК «Альфа-Гарант» у встановлений законом строк.

Саме тому, Звіт № 15552 від 06.12.2015 року виконаний ТОВ «Експертум-АВЕ» є єдиною належною підставою для визначення розміру страхового відшкодування.

Крім того, у висновках Звіту № 453 від 29.10.2015 року спеціалістом ОСОБА_6 зазначено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Volkswagen СС д.р.н. НОМЕР_2 за розцінками сервісного центру ТОВ «Атлант-М Лепсе».

Проте, вказаний звіт не містить жодних офіційних відомостей (будь-якого рахунку) з вказаного сервісного центру ТОВ «Атлант-М Лепсе», які б містили інформацію про розцінки щодо вартості робіт, матеріалів та запасних запчастин. Тобто, відомості Звіту № 453 від 29.10.2015 року абсолютно нічим не обґрунтовані.

Позивач сам же спростовує Звіт № 453 від 29.10.2015 року наданим у судовому засідання Актом виконаних робіт цього ж ТОВ «Атлант-М Лепсе», згідно якого фактична вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля склала близько 75 000 грн.

Зазначив, що з огляду на те, що для підготовки рецензії на звіт необхідний певний час і ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» не встигла виконати рецензію до судового засідання 05.08.2016 року, представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» заявлялося клопотання про відкладення судового розгляду. Проте судом було необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання представника ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив із його доведеності та обґрунтованості.

Проте, в повній мірі з таким висновком суду погодитися неможливо, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.10.2015 о 15.50год. по пр-ту Г.Ватутіна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса марки «Богдан», д.н.з НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, автомобіля марки «КІА», д.н.з НОМЕР_3 та автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_2, власником якого є позивч ОСОБА_3 (а.с.9,57). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження (а.с 10).

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.12.2015р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.10.2015р.(a.c.9) .

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 28.04.2015 року у справі №6-229цс14.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.10.2015 ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з власником автобусу марки Богдан - ТОВ «Союз-Авто» і вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час виконання трудових обов'язків.(а.с. 123)

Отже, ТОВ «Союз-Авто» є належним відповідачем по справі.

Згідно Полісу серії ДЕ №4380193 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно - правова відповідальність ТОВ «Союз-Авто» на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.10.2015р. була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант». Франшиза згідно вказаного Полісу становить 500 грн., ліміт відповідальності - 50 000 грн. 00 коп.(а.с.14)

26.10.2015 позивач звернувся до відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с. 17)

На виконання п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТзДВ СК «Альфа-Гарант» 23.10.2015 року було направлено незалежного оцінювача ТОВ «Експертум-АВЕ» для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen» д.р.н. НОМЕР_2 з метою визначення вартості матеріального збитку, якого зазнав власник вказаного автомобіля у зв'язку з його пошкодженням.

Згідно Звіту № 15552 від 06.12.2015 року, складеного незалежним оцінювачем ТОВ «Експертум-АВЕ», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen» д.р.н. НОМЕР_2, склала 37 076 грн. 28 коп. (30 896 грн. 90 коп. без ПДВ).

29.01.2016 ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 30 396 грн. 90 коп., що підтверджується платіжним дорученням №18749 від 29.01.2016. (а.с. 18)

Майже одночасно, після звернення до відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, позивач здійснив замовлення проведення експертної оцінки пошкодженого автомобіля і згідно наданого позивачем Звіту №453 про оцінку автомобіля, складеного 29.10.2015 ФОП ОСОБА_8, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_2 складає 88 566 грн. 60 коп.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача недоплаченої суми страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності (згідно Полісу 50000 грн.) в розмірі (50000 - 30 396,90 - 500 (франшиза))=19 103 грн. 10 коп., суд першої інстанції вірно виходив з того, що Звіт про незалежну експертну оцінку вартості матеріального збитку №15552 від 06.12.2015, складений ТДВ «Експертум-АВЕ» не є належним доказом по справі, оскільки суперечить вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди - власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, висновок суду про стягнення з відповідача ТОВ « Союз-Авто» 39 066,60 грн. як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) є обґрунтованим з огляду на докази, надані у судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку . Окрім того, згідно виписки за картковим рахунком клієнта, 27.10 2016 року ОСОБА_3 ТОВ « Союз-Авто» було перераховано 40 834,12 грн. на виконання рішення суду різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), про що зазначив у судовому засіданні представник позивача.

Колегія суддів не погоджується із доводами позивача про стягнення з відповідача ТзДВ «СК Альфа-Гарант» вартості проведених експертних досліджень у сумі 1370 грн. солідарно з ТОВ «Авто-Союз», з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ТзДВ «СК Альфа-Гарант» було оглянуто автомобіль ОСОБА_3 та складено розрахунок страхового відшкодування, а тому сплачувати витрати за додатковий огляд автомобіля проведеного позивачем не є його обов'язком, оскільки Закон, зокрема ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зобов'язує представника страховика з'явитися на додатковий огляд автомобіля, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату експертного дослідження.

Отже, вартість проведеного експертного дослідження у розмірі 1 370 грн. підлягає стягненню лише з відповідача ТОВ «Союз-Авто».

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в частині стягнення з ТзДВ «Альфа-Гарант» 685 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Ліповуза Дмитра Ігоровича - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 685 грн. 00 коп. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді