Єдиний унікальний номер: 378/1138/16-ц
Провадження № 2/378/383/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Станіславчицької сільської ради, третя особа ОСОБА_4, про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на те, що житловий будинок АДРЕСА_1належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках. ОСОБА_4 вибув з двору в 1987 році у Фастів і більше у двір не повертався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, спадщину після смерті якого прийняла позивач ОСОБА_1, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Непрацездатна за віком та станом здоров'я дружина спадкодавця ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Станіславчицька сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє їх (позивачів) можливості оформити свої спадкові права. Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася.

Відповідно до технічного паспорта вказаний будинок загальною площею 56,20 кв. метри житловою площею 29,60 кв. метри вартістю 108470 гривень. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А-1», погріб під частиною будівлі «В/пг», прибудова «а», літня кухня - сарай «Б-1», сарай-прибудова «в», сарай «В-1», ворота з хвірткою №1, хвіртка №2, огорожа №3. Земельна ділянка під будинком не приватизована.

Позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності як частку в майні колгоспного двору на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на 1/3 частину вказаного житлового будинку.

В судове засідання позивачі та представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 не з'явилися, позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подали до суду заяви з зазначенням, що позовні вимоги підтримують та просять справу розглядати у їх відсутність(а. с. 4, 50).

Представник відповідача Станіславчицької сільської ради Сович С.Ю. в судове засідання не прибула, до суду подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а. с. 51).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Станіславчицької сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 16-19) та довідок Станіславчицької сільської ради (а. с. 24, 25) житловий будинок АДРЕСА_1, 1970 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні голова двору ОСОБА_5 та позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/3 частину. Членом даного колгоспного двору був також ОСОБА_4, який відповідно до виписки за 1986-1990 роки вибув з двору в 1987 році у Фастів, і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК України (1963 р.), втратив право на її витребування.

Проте, свідоцтво про право власності Станіславчицькою сільською радою на вищевказаний будинок на ім'я ОСОБА_5 та позивачів не видавалось (а. с. 22), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 15) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні(а. с. 54).

З матеріалів спадкової справи (а. с. 32-38) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5помер (а.с. 34 зв.), спадщину за заповітом після смерті якого прийняв його син - позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк. Непрацездатна за віком дружина спадкодавця ОСОБА_2 подала до вказаної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини відповідно до ст. ст. 1241, 1273 ЦК України (а.с. 32 - зв.)

Відповідно до технічного паспорта загальна площа вказаного будинку - 56,20 кв. метри, житлова площа 29,60 кв. метри, вартість -108470 гривень (а.с. 26-28). Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а. с. 23). Крім житлового будинку «А-1» на вказаній ділянці розташовані погріб під частиною будівлі «В/пг», прибудова «а», літня кухня - сарай «Б-1», сарай-прибудова «в», сарай «В-1» (1965 року побудови) та ворота з хвірткою №1, хвіртка №2, огорожа №3 (2000 року побудови).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 та позивачі за життя набули право власності на вказаний житловий будинок, як члени колгоспного двору, кожен на 1/3 його частину, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1, крім того, набув також право на спадщину за заповітом на 1/3 частину даного житлового будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню.

Оскільки Станіславчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1218, 1223 ч. 1, 1241, 1269, 1270, 1273ЦК України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку АДРЕСА_1 та право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку АДРЕСА_1, як частку в майні колгоспного двору, загальною площею 56,20 кв. метри житловою площею 29,60 кв. метри вартістю 72313 (сімдесят дві тисячі триста тринадцять) гривень 33 копійки.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку АДРЕСА_1, як частку в майні колгоспного двору, загальною площею загальною площею 56,20 кв. метри житловою площею 29,60 кв. метри вартістю 36156 (тридцять шість тисяч сто п'ятдесят шість) гривень 66 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. М. Марущак