Справа № 496/6068/15-ц
Провадження № 2/496/415/16
10 лютого 2016 року місто Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Мельничук Н.І.,
при секретарі Богдан Ю.В.
розглянувши у судовому засіданні в місті Біляївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 Іліе, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, але в матеріалах позову вказав, що в разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання повторно не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись про день слухання справи належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не направляли, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України.
Приймаючи до уваги доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
В судовому засіданні було встановлено, що 17.08.2011 року через систему інтернет-клієнт-банкінг ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом складають Договір приєднання (кредитний договір) № OD23AD40309061 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1, відповідно до умов якого останній одержав кредит у розмірі 144372,35 грн. на термін до 16.08.2016 року з процентною ставкою 20,04 % річних (а. с. 10-12).
В якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором, 17.08.2011 рокуміж Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № OD23AD40309061/1 (а. с. 14).
Відповідно до п. 2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, нагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.
Відповідно до п. 4 договору поруки, у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором № OD23AD40309061 від 17.08.2011 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором.
Проте відповідач ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору, свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому кредитним договором порядку та строки.
- 4,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Ч. 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
З матеріалів справи вбачається, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, позивач звертався до відповідачів з вимогою про виконання зобовязань по кредитному договору в добровільному порядку, але останні свої зобовязання відповідно до кредитного договору не виконують (а. с. 7).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність всіх доказів того, що внаслідок невиконання відповідачами умов укладеного кредитного договору утворилась заборгованість, яка відповідачами у добровільному порядку не сплачена, тому вона підлягає стягненню у судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» сплачених судових витрат, суд, керуючись ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а. с. 1).
Керуючись ст. ст. 509, 524, 526, 533, 610-612, 625-629, 651, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 Іліе, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 Іліе (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1218,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Біляївського районного суду
Одеської області ОСОБА_3