РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що 25.05.2015 року у м. Дніпропетровську на вул. ОСОБА_3 в наслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль Ауді А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав значних технічних ушкоджень. Винним у вказаній ДТП визнаний відповідач, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2015 року. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця від 06.07.2015 року вартість матеріального збитку, завданого їй як власнику пошкодженого автомобіля Ауді А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 31 695,87 грн.

Позивач зазначає, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди їй відповідачем ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода, яка виявилася у моральному та психічному хвилюванні (душевних стражданнях), пережитому нею у момент зіткнення, йоли її життю та здоров"ю загрожувала очевидна небезпека; у безповоротній втраті часу, витраченого на місці ДТП з моменту зіткнення до оформлення співробітниками ДАІ всіх необхідних документів; у моральному та психічному хвилюванні (душевних стражданнях) в наслідок пошкодження її майна, оскільки вона не могла експлуатувати пошкоджений автомобіль, а отже не могла реалізувати свої ділові наміри та особисті звички таким чином, як раніше, і змушена вживати заходів для відновлення порушення її звичного способу життя; у моральних та психічних хвилюваннях (душевних стражданнях) у зв"язку із пошуком додаткового часу, витрачанням додаткових фізичних та психологічних зусиль для збирання й подачі до суду відповідних документів з метою отримання законного відшкодування спричиненої шкоди. Моральна шкода пов"язана із сильним психотравмуючим стресом, викликаним хвилюванням, пов"язаним з пошкодженням автомобіля, неможливістю користуватися ним для своїх потреб, необхідністю витрачання свого часу для вирішення питань з проведення експертизи, отримання постанови суду по адміністративній справі.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові.

В судовому засіданні ОСОБА_2 з представником позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необгрунтованість.

Вислухавши осіб, які з"явилися, та відповідача, допитаного в якості свідка, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.05.2015 року у м. Дніпропетровську на вул. ОСОБА_3 в наслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці автомобіль Ауді А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав значних технічних ушкоджень.

Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач ОСОБА_2, що встановлено постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2015 року, якою він притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. Ця постанова вступила в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України вказані встановлені обставини винності відповідача у ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

. Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку № 2990 від 06.07.2015 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику пошкодженого автомобіля Ауді А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 31 695,87 грн.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Україна", до якої позивачем були направлені повідомлення про настання страхового випадку та відповідні документи. В зв"язку з тим, що у передбачений законом строк страховою компанією не було виплачено позивачу страхове відшкодування, вона звернулася з відповідними позовними вимогами про його стягнення у даній справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2016 року за заявою позивача вказані позовні вимоги у даній справі залишені без розгляду.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що винними діями ОСОБА_2 у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, встановленими постановою суду, позивачу була дійсно заподіяна моральна шкода, яка виразилася у її моральному та психічному хвилюванні (душевних стражданнях), пережитому нею під час дорожньо-транспортної пригоди, оскільки, перебуваючи за кермом під час зіткнення автомобілів, вона розуміла, що її життю та здоров"ю загрожувала очевидна небезпека, відчуваючи при цьому страх, та перенесла при цьому психологічний стрес.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка безповоротно втратила особистий час на оформлення документів на місці ДТП правоохоронними органами, на підготовку документів для звернення до страхової компанії за страховим відшкодуванням та до суду із позовом для захисту своїх прав.

Пошкодження належного їй автомобіля в ДТП завдало позивачці значних душевних страждань, оскільки вона близько трьох місяців не могла користуватися цим автомобілем для особистих потреб, потреб своєї сім"ї, а отже не могла реалізувати свої ділові наміри та особисті звички таким чином, як раніше, чим в значній мірі був порушений звичний для неї уклад життя та в зв"язку з чим вона була змушення додавати значних зусиль для організації свого життя. В наслідок перенесених хвилювань під час ДТП у позивачки погіршилося здоров"я, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано в судовому засіданні.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінила у 15 000,00 грн.

Відповідно до положень чинного законодавства, що знайшли узагальнене відображення у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд повинен зокрема з"ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, а отже ці обставини підлягають доведенню позивачем.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вона зазнала, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача, а не про покарання відповідача за неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., яка підлягає стягнення зз відповідача на її користь. У задоволенні решти частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивачу слід відмовити за недоведеністю цих вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_2, в якості відповідача та в якості свідка, та його представник заперечували проти того, що позивачці в наслідок ДТП взагалі заподіяна моральна шкода. ОСОБА_2 в якості свідка в судовому засіданні пояснив, що сама позивач своєю неадекватною поведінкою спровокувала ДТП, після аварії вона була в збудженому стані. Разом з цим, будь-яких доказів своїм твердженням відповідач не надав, відповідне клопотання про призначення проведення у справі судової психолого-психіатричної експертизи по відношенню до позивача для визначення ступіню заподіяння моральної шкоди не підтримав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, інн. НОМЕР_2, заподіяну моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн., понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп., а всього 2 487 грн. 20 коп.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні решти частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева