Справа № 530/1022/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
01.12.2016 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Должко С.Р. при секретарі - Бедюх Н.І розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків цивільну справу позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини,-
Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини.
З позову вбачається, що на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2007 року, з відповідача ОСОБА_4 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивачка 03 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 повністю самоусунувся від батьківських обовязків по утриманню неповнолітньої дитини ОСОБА_5. Позивачка зазначає, що відповідач постійної роботи не має, але має дохід від платні за виконання робіт по ремонту автомобілів, а також має у власності земельну ділянку (пай), яка знаходиться в оренді в ТОВ «Околиця», від орендної плати за яку він має дохід. Одержану таким чином платню він повністю витрачає на свої потреби, на утримання дитини гроші не дає, іншої матеріальної допомоги не надає.
31.10.2016 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини, в якій зазначає, що за час, що пройшов з моменту її звернення до суду з відповідача ОСОБА_2 Зіньківським РВДВС ГТУЮ у Полтавській області стягнута певна сума заборгованості за аліментами, тому ця обставина потребує уточнення позовних вимог шляхом їх зменшення. В той же час зросла заборгованість за аліментами, згідно з виконавчим листом 1-183 від 18 квітня 2007 року, виданим Зіньківським районним судом Полтавської області, тому ця обставина потребує уточнення позовних вимог шляхом їх збільшення.
При вищезазначених обставинах справи позивач ОСОБА_1 звернулася до суду і просила суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_5 з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, на тверду грошову суму 893 гривні 25 копійок в місяць, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 893 гривні 25 копійок в місяць, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, обчислену судом заборгованість за аліментами, починаючи з 01 листопада 2015 року і до дня подання уточненої позовної заяви, у відповідності з довідкою-розрахунком Зіньківського РВДВС ГТУЮ в Полтавській області від 04.07.2016 року № 03-33/6360 та уточненими розрахунками заборгованості за аліментами.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала, послалася на обставини викладені в уточненій позовній заяві.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання 26.10.2016 року о 15 год. 00 хвилин та 01.12.2016 року о 11 годині 00 хвилин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не зявився, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, яка підтримала уточнені позовні вимоги, представника позивача, відповідача ОСОБА_2, який позовні вимоги не визнав та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини, підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.
Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що на утриманні позивачки ОСОБА_1 знаходиться неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Відповідно до рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2007 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка працює вчителем Малобудищанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів і отримує заробітну плату 2300 гривень на місяць. Відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатний, на своєму утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 26.10.2016 року на картковий рахунок ОСОБА_1 були зараховані аліменти: 03.08.2016 р. в сумі 324,59 грн., 09.08.2016 р. в сумі 368,03 грн., 29.08.2016 р. в сумі 357, 19 грн., 12.09.2016 р. в сумі 348,67 грн., 29.09.2016 р. в сумі 492,78 грн., 20.10.2016 р. в сумі 376,55 грн.. Загальна сума стягнутих аліментів становить 2267,81 грн..
Відповідно до довідки Зіньківського районного центру зайнятості № РЦЗ-04/623/04-15 від 22.11.2016 року, в якій зазначається, що згідно постанови державного виконавця від 19.01.2016 р. ВП №48635600 на користь ОСОБА_3 здійснено стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі 1/6 (16,67%) допомоги по безробіттю за період з 18.01.2016 по 14.11.2016 р. в сумі 3190,00 гривень. Відповідно до постанови державного виконавця від 04.07.2016 від ВП №4049474 на користь ОСОБА_1 здійснено стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі 1/4 (25%) за період з 15.06.2016 р. по 14.11.2016 р. в сумі 2110,29 грн. та в розмірі 8,33% за період з 15.06.2016 р. по 14.11.2016 р. в сумі 703,12 грн..
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.
Суд, визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів та інших дітей.
Згідно ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 03.08.2016 року.
Відповідно до ст.184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, поняття обсягу виручки приватного підприємця та його середній заробіток (або дохід) не є аналогічними за змістом. Також, у даній постанові Пленуму зазначається про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
За нормою ст.11 цього Закону, сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд враховує, те що відповідач є працездатною особою, його стан здоровя, на своєму утриманні має малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до закону про Державний бюджет, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлений з 01 грудня - 1689 грн.
З урахуванням вище викладеного суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі 506 гривні 70 копійок в місяць, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, підлягає до часткового задоволення.
Враховуючи, що в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, тому, в порядку ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено повністю, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На основі викладеного та керуючись ст. ст.79-81, 84, 180-184 СК України, ст. ст. 3,10,15, 30, 57- 61, 88, 212-221 ЦПК України, суд
Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, та стягнення заборгованості за аліментами на утримання дитини - задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, на тверду грошову суму 506 гривень 70 копійок в місяць, починаючи з 31 жовтня 2016 року і до повноліття дитини.
Стягти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 506 гривень 70 копійок в місяць, починаючи з 31 жовтня 2016 року і до повноліття дитини.
Стягти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, обчислену судом заборгованість за аліментами, починаючи з 01 листопада 2015 року і до 31.10.2016 року, у відповідності з довідкою-розрахунком Зіньківського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області від 04.07.2016 року № 03-33/6360 та уточненими розрахунками заборгованості за аліментами - 8849 (вісім тисяч вісімсот сорок девять) грн. 56 копійок.
Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер суду не відомий, на користь держави 551,20 грн. судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Написано власноручно.
Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_8