У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа - відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення страхових виплат за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 5 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати неправомірною відмову публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»(далі - ПАТ «СК «Країна») у виплаті їй вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара ПАТ «СК «Країна» в сумі 20 815 грн 91 коп., та стягнути на свою користь з відповідача вказані збитки та судовий збір.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 11 липня 2014 року о 14 годині 40 хвилин у с. Клинці Кіровоградського району Кіровоградської області по вул. Леніна, 2, сталася дорожньо - транспортна пригода (далі -ДТП) за участю транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «ВАЗ 2121», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить їй на праві власності, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 6 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Вказувала, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, володільця автомобіля «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ПАТ «СК Країна», що підтверджується полісом № АІ/2911346.

Зазначала, що 11 липня 2014 року учасники ДТП повідомили ПАТ «СК «Країна» в особі регіональної дирекції про настання страхового випадку. ПАТ «СК «Країна» направила страхового комісара для огляду транспортних засобів на місце події, яким складено акт огляду транспортного засобу від 11 липня 2014 року, за наслідками якого 20 липня 2014 року було складено звіт про оцінку вартості (розміру) збитків,спричинених пошкодженням транспортного засобу, у 20 815 грн 91 коп.

Також позивач посилалась на те, що 18серпня 2014 року воназвернулась до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування, але їй відмовили у зв'язку з тим, що страхувальник ОСОБА_2 не повідомив страховика про те, що об'єкт вже застрахований у ВАТ «НАСК «Оранта», а тому новий договір страхування є нікчемним. На її думку, така відмова є протиправною, незаконною та такою, що суперечить цивільному законодавству України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 5 серпня 2015 року, позов задоволено.

Визнано відмову ПАТ «СК «Країна» у виплаті ОСОБА_1 вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна» в сумі 20 815 грн 91 коп., неправомірною.

Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 20 815 грн 91 коп. збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «Країна», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Країна», а тому саме з останнього підлягає стягнення завданих позивачу збитків.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «ВАЗ 2121», державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

11 липня 2014 року о 14 годині 40 хвилин у с. Клинці Кіровоградського району Кіровоградської області по вул. Леніна, 2 сталася ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «ВАЗ 2121», державний реєстраційний номер НОМЕР_3,під керуванням ОСОБА_3

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 6 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Вартість збитків, завданих власнику автомобіля марки «ВАЗ 2121», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок ДТП, яка сталась 11 липня 2014 року, складає 20 815 грн 91 коп., що підтверджується звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 20 липня 2014 року.

Автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причеп, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належать ОСОБА_4

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, який керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ПАТ «СК Країна», що підтверджується полісом № АІ/2911346 від 13 червня 2014 року.

Крім того, 11 липня 2014 року його цивільно - правова відповідальність була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта».

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п.п. 33.1.4 п. 33.1 Закону в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, у разі невиконання страхувальником обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

З роз'яснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2012 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», убачається, що відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Суди попередніх інстанцій, у порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України, на зазначені положення закону уваги не звернули, не повно встановили фактичні обставини справи, не з'ясували, чи повідомив ОСОБА_2 страхову компанію про страховий випадок, відповідно до ст. 33 Закону (докази здійснення ним такого повідомлення у матеріалах справи відсутні), що має суттєве значення для вирішення спору, та дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для покладення обов'язку з відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на відповідача, оскільки ним укладено зі страховиком договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля.

Також, вирішуючи питання щодо розміру шкоди, суди не врахували ст. 30 Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суди, при визначенні розміру страхового відшкодування, вищевказаного не врахували.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про стягнення збитків з ПАТ «СК «Країна» на користь позивача є передчасним.

Висновки судів ґрунтуються на припущеннях, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України є неприпустимим.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

В порушення вимог ч. 6 ст. 130 ЦПК України суди попередніх інстанцій не вирішили питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вищевказаного не врахував, не визначив склад учасників процесу та всупереч вимогам ст. 10, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України не сприяв у порядку, визначному законом, залученню до участі у справі ОСОБА_2

Апеляційний суд, переглядаючи справу, вищевказані порушення судом першої інстанції норм процесуального права залишив поза увагою.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 6 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 5 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик