Справа № 715/2124/16-ц
Провадження № 2/715/994/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року смт. Глибока

ОСОБА_1 районний Чернівецької області

у складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретаря судового засідання Затолошної Р.В.

за участю прокурора Балицького С.В.

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом першого заступника Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації Чернівецької області до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 центральна районна комунальна лікарня про стягнення вартості витрат на лікування, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації Чернівецької області звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 09 травня 2016 року біля 17 години 00 хвилин, перебуваючи у житловому будинку в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області, заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження та відносно нього було відкрито кримінальне провадження. Посилається на те, що ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15.06.2016 кримінальне провадження відповідача ОСОБА_2 зо ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у звязку із відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення закрито.

Вказує на те, що потерпіла ОСОБА_4, знаходилась на лікуванні у неврологічному відділені ОСОБА_1 центральної районної комунальної лікарні в період з 09.05.2016 року по 20.05.2016 року, що складає 11 ліжко-днів. Вартість одного ліжко-дня становить 87 гривень 31 копійку, таким чином загальна вартість лікування потерпілої від злочину становить 960 гривень 41 копійка.

Зважаючи на викладене, просить стягнути з ОСОБА_2, на користь держави, в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації, витрати на лікування потерпілої в сумі 960 гривень 41 копійку, а також стягнути судові витрати по справі.

В судовому засіданні прокурор Балицький С.В. позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник ОСОБА_1 районної державної адміністрації Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, просив справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його замовлення не заперечував.

Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить д висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено вищевказаною статтею, а також ст.45 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 14/99 (про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту.

Встановлено, що ОСОБА_1 районна державна адміністрація, не дивлячись на надісланий місцевою прокуратурою лист від 21.09.2016 за № 97-2275вих.16, заходи щодо захисту інтересів держави шляхом стягнення збитків у судовому порядку не здійснено, що призводить до ненадходження коштів до відповідних бюджетів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурор в даному випадку має право звернутися до суду в інтересах держави за захистом порушеного права.

Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Статтею 1206 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Судом встановлено, що ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15.06.2016 року по справі за № 715/1074/16-к кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, у звязку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення закрито.

Як вбачається з довідки ОСОБА_1 центральної районної комунальної лікарні за № 634 від 30.05.2016 року, потерпіла ОСОБА_4, знаходилась на лікуванні у неврологічному відділені ОСОБА_1 центральної районної комунальної лікарні в період з 09.05.2016 року по 20.05.2016 року, що складає 11 ліжко-днів. Вартість одного ліжко-дня становить 87 грн. 31 коп., таким чином загальна вартість лікування потерпілої від злочину становить 960 гривень 41 копійку.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.06.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.06.1993.

Нормами п. 34 ст. 66 Бюджетного кодексу України та ч. 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до вимог ст. 90 Бюджетного кодексу України видатки на охорону здоров'я, зокрема стаціонарну допомогу (лікарні республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення), центри екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, станції екстреної (швидкої), здійснюються з обласних бюджетів.

Головними розпорядниками бюджетних коштів на вищевказані цілі, згідно ст. 22 Бюджетного кодексу України можуть бути місцеві державні адміністрації та структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій. Рішенням Чернівецької обласної ради від 23.01.2015 за № 1-30/15 головним розпорядником за видатками на фінансування ОСОБА_1 центральної районної комунальної лікарні визначено ОСОБА_1 районну державну адміністрацію.

Вказане підтверджується інформацією Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області від 09.10.2014 за № 07-10/1007-8829 (копія інформації додається). Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт витрат понесених медичним закладом на стаціонарне лікування в період з 09.05.2016 року по 20.05.2016 року потерпілої ОСОБА_4 від злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України вчиненого ОСОБА_2, відтак є причинний зв'язок між злочинними діями винної особи та перебуванням потерпілої на такому лікування, а тому понесені медичним закладом витрати на лікування останньої підлягають стягненню із відповідача.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Враховуючи наведене, ст. 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцяІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави в особі ОСОБА_1 районної державної адміністрації Чернівецької області, р/р 0040, УДКСУ у Глибоцькому районі, МФО 856135, витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 960 (девятсот шістдесят) гривень 41 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 551,20 гривень на рахунок спеціального фонду державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: