2/225/1970/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Геря О.Г.

за участю секретаря Савченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування до ОСОБА_2 В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради Донецької області № 6 від 24.03.1960 року ОСОБА_3 була надана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва будинку за адресою: Донецька область м. Торецьк (Дзержинськ), вул. Кримська, 6. Згідно акту про закінчення та вводу в експлуатацію житлового будинку від 14.09.1966 року ОСОБА_3 закінчила будівництво зазначеного будинку. 12.01.1993 року ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку за адресою: Донецька область м. Торецьк (Дзержинськ), вул. Кримська, 6. Єдиним спадкоємцем першої черги була донька померлої ОСОБА_2, яка є зареєстрованою за зазначеною адресою, але за життя ОСОБА_3 заповідала будинок своєму онукові ОСОБА_1 ОСОБА_2 знала про складений її матірю заповіт і з цих причин відмовилась від звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 08.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3, але нотаріус відмовив йому видати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю на руках оригіналу заповіту. Другий примірник оригіналу заповіту був переданий для зберігання до Донецького державного нотаріального архіву, що на даний час знаходиться на неконтрольованій владою України території і даний факт є перешкодою для реалізації позивачем свого права на отримання спадщини і визнання за ним права власності на спадкове майно.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволені позову.

Відповідач до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинок № 6 по вулиці Кримська у м. Торецьку (Дзержинськ) належить ОСОБА_3 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою від 02.09.1960 року, посвідченого Дзержинською державною нотаріальною конторою 23.09.1960 року р. 6299.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла 12.01.1993 року, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку № 6 по вулиці Кримська у м. Торецьку (Дзержинськ) Донецької області.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2, яка є донькою померлої ОСОБА_3 до Торецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась та в подальшому не має наміру приймати спадщину.

08.10.2016 року ОСОБА_1 звертався до Торецької державної нотаріальної контори з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину після смерті його бабусі ОСОБА_3, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, зазначивши, що за даними Спадкового реєстру спадкодавиця залишила заповіт, посвідчений 05.06.1992 року Дзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3004, оригінал якого на руках спадкоємця відсутній, а другий примірник якого було передано конторою на зберігання до Донецького державного нотаріального архіву, що на даний час знаходиться на неконтрольованій території м. Донецька ( у районі проведення АТО), через що не має можливості здійснити перевірку змісту зазначеного заповіту, що необхідно для вчинення нотаріальної дії.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7.

Оскільки нотаріусом видана відмова у вчиненні нотаріальної дії, у позивача не виникло права власності на зазначене спадкове майно, то позивач позбавлений права оформлення спадщини в інший спосіб.

Судом встановлено, що визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на будинок № 6 по вулиці Кримська у м. Торецьку (Дзержинськ) Донецької області не порушує прав інших осіб.

Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

В силу ст. ст. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину, або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до вимог ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особу, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дослідивши матеріали справи, та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 цілком визнала позов, і визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1223, 1233, 1235 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 у порядку спадкування право власності на будинок № 6 по вулиці Кримська у місті Торецьку (Дзержинськ) Донецької області, визначений в технічному паспорті під літерами «А-1,а,а1», зі всіма господарськими будівлями та спорудами, зокрема, «В,в»- літня кухня, «Б» - сарай, «б»- сарай, «Д»- гараж, «И»- сарай, «г»- уборна, «п/г»- погреб, «N» - огородження, «к» - колодязь, що залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої 12.01.1993 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: