Справа № 569/8248/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей та утримання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей, з 1400 грн. до 2000 грн., стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей в розмірі 469,62 грн., стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні 17 жовтня 2016 року позивач уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей в сумі 5979,62 грн. та на її утримання аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно. Від позовної вимоги про збільшення розміру аліментів відмовилася. Пояснила, що їх спільні з відповідачем діти мають з народження вади нервової системи та потребують лікування, спеціального харчування, носіння спеціального взуття, проведення фізіотерапевтичних процедур, масажів. На поїзду в м.Одеса для консультації з дитячим окулістом, придбання ортопедичного взуття та спеціального харчування нею було витрачено 5979,62 грн. Вона перебуває в декретній відпустці і отримує лише соціальну допомогу на дітей та допомогу від своїх батьків. Відповідач їй допомоги не надає, аліментів, присуджених судом, не сплачує. Представник позивача в судовому засіданні 26 жовтня 2016 року пояснила, що до липня 2016 року відповідач забезпечував дітей спеціальним харчуванням, але після конфлікту, який виник між сторонами, не передає такого харчування. Оскільки позивач понесла витрати на придбання спеціального харчування, ортопедичного взуття та квитків на проїзд, відповідач зобовязаний їх відшкодувати. Позивач сама виховує двох дітей та потребує утримання, яке не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для працездатної особи. Просять позов задовольнити.

Відповідач позов визнав частково в розмірі 2194,62 грн. додаткових витрат на дітей та 250 грн. щомісячно на утримання позивача. Пояснив, що діти дійсно потребують лікування та особливого догляду і він бажає приймати участь у їх лікуванні та догляді, однак позивач чинить йому у цьому перешкоди та відмовляється від його допомоги. Близько трьох місяців позивач забороняє йому спілкуватися з дітьми, спеціальне харчування, яке він приносить, не приймає. Коли діти у квітні 2016 року перебували у лікарні, він купував всі ліки, про необхідність яких йому повідомляла позивач за допомогою телефонних повідомлень, на загальну суму більше 7000 грн. Не заперечує проти відшкодування витрат на проїзд в м.Одеса в сумі 469,62 грн. та придбання ортопедичного взуття в сумі 1725 грн. Витрати на придбання спеціального харчування не визнає, так як таке харчування ним придбане, але позивач відмовляється від його отримання. Сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 800 грн. він не має можливості, оскільки у нього відсутній сталий заробіток, однак сума в 250 грн. щомісячно не буде для нього обтяжливою. Крім того, він з червня 2016 року сплачує аліменти на дітей.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Суд встановив, що сторони мають спільних дітей - доньок Іларію та Аріану, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони спільно не проживають, малолітні діти проживають з позивачем.

З медичних карток ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що в звязку із захворюваннями діти сторін потребують спеціального безлактозного харчування, носіння ортопедичного взуття, проведення масажів, фізіотерапії, ЛФК.

На придбання квитків до м.Одеса для обстеження дітей у лікаря-окуліста та придбання ортопедичного взуття для обох дітей позивач витратила кошти в сумі 469,62 грн. та 1752 грн. відповідно, позов в частині стягнення яких відповідач визнає.

Позивачем було придбано безлактозне харчування для дітей на загальну суму 3785 грн., що підтверджується рахунками від 28 вересня 2016 року та 3 жовтня 2016 року.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо ). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Враховуючи, що малолітні діти сторін потребують спеціального харчування постійно, позивач одноосібно понесла витрати на купівлю такого харчування, відповідач до липня 2016 року забезпечував дітей ліками та харчуванням, що не заперечувалося позивачем, відповідач сплачує аліменти на дітей в розмірі 1400 грн., харчування, придбане відповідачем, діти не отримали, що також визнано сторонами, а також те, що участь у додаткових витратах зобов'язані брати обоє батьків, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача половини суми витрат, понесених останньою на придбання спеціального харчування ( 3785 грн. : 2 = 1892,50 грн. ). З врахуванням сум, які відповідач визнав, до стягнення підлягають додаткові витрати в сумі 4087,12 грн. ( 1892,50 грн. + 469,62 грн. + 840 грн. + 885 грн. ).

Частиною другою статті 84 СК України встановлено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, на відміну від обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який є безумовним, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання до досягнення дитиною трьох років обумовлюється можливістю чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Позивачем не надано суду доказів щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на її утримання. Однак, враховуючи часткове визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд вважає за можливе задовольнити вказану позовну вимогу в розмірі 250 грн. щомісячно.

Згідно із правилами ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.84, 185 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_6 Миколаївни до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей та утримання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 понесені додаткові витрати на дітей в сумі 4087 ( чотири тисячі вісімдесят сім ) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти на її утримання в розмірі 250 ( двісті пятдесят ) грн. щомісячно, починаючи з 1 липня 2016 року і до досягнення дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя