Справа № 2-1077/11
Провадження № 2/1412/2310/12
РІШЕННЯ

Іменем України

15.03.2016 року м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.

при секретарі Пономарьовій Д.С.,

за участю представника позивача ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1,

представника ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8 акціонерне товариство «Дельта Банк» про припинення поруки, визнання недійсним договору поруки, кредитного договору та договору іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерний комерційний Інноваційний банк «УкрСиббанк», назва якого змінилася на ОСОБА_8 акціонерне товариство «УкрСиббанк», (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 липня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №0, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 76 000,00 євро на строк до 24 липня 2023 року. У відповідності до умов договору ОСОБА_4 зобовязалася в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків у розмірі 13,50% щомісячно вносити на поточний рахунок суму визначену Графіком. З метою забезпечення зобовязань по зазначеному договору, в той же день між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було укладено договір поруки 218996, відповідно до умов якого поручитель зобовязався солідарно відповідати перед ОСОБА_9 за виконання зобовязань ОСОБА_4 по договору, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій. Аналогічні за змістом договори поруки були укладені: 24 липня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, а також 19 травня 2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Відповідачка ОСОБА_4, порушуючи умови кредитного договору, з лютого 2009 року систематично порушує терміни оплати кредитної заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість, що змусило позивачка звернутися до суду. На підставі викладеного, уточнюючі позовні вимоги, позивач остаточно просив суд ухвалити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24.07.2008 року, що становить 1 202 776 грн. 57 коп. (один мільйон двісті дві тисячі сімсот сімдесят шість грн. 57 коп.) і складається з 860 385,72 грн. заборгованості за кредитом, 299 344,64 грн. заборгованості за простроченими процентами, 43 046,21 грн. пені, а також судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_4 в свою чергу звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, в якому, посилаючись на те, що відповідач під час укладання договору порушив порядок здійснення валютних операцій, надавши кредит в іноземній валюті, просила визнати кредитний договір №0 від 24.07.2008 року та договір іпотеки недійсними. Також зазначила, що сплинув строк для звернення ОСОБА_9 з вимогою до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_11, оскільки з моменту виникнення заборгованості за кредитним договором і до моменту звернення позивача з відповідним позовом минуло більше шести місяців, а строк з якого виникає обовязок дострокового повернення основного боргу не настав, в звязку з чим є підстави для припинення поруки. До того ж просила визнати недійсним договір поруки, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, з тих підстав, що умовами кредитного договору взагалі не передбачено такий вид забезпечення, будь-яких змін до договору сторонами не вносилося, додаткових угод не укладалося, що є порушенням норм діючого законодавства.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва зустрічна позовна заява обєднана з первісним позовом в одне провадження.

При цьому ухвалою суду від 17 січня 2012 року було замінено позивача ОСОБА_8 акціонерне товариство «УкрСиббанк» на правонаступника ОСОБА_8 акціонерне товариство «Дельта Банк», а також ухвалою суду від 17 січня 2012 року ОСОБА_8 акціонерне товариство «Дельта Банк» залучено до участі в справі в якості третьої особи по зустрічній позовній заяві.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представники відповідачки ОСОБА_4 позов не визнав, просив відмовити з підстав, зазначених в заперечені проти позову та в зустрічному позові. Зустрічну позовну заяву просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилався на те, що він взагалі не підписував договору поруки, звідки в матеріалах справи взялися копії його документів пояснити не може.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» зустрічний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки поручителі несуть солідарну відповідальність, та зобовязані відповідати нарівні з боржником за невиконання кредитних зобовязань.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ОСОБА_8 акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0, згідно якого остання отримала від банку грошові кошти у розмірі 76 000,00 євро зі сплатою 13,50% річних, зобовязавшись повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 990 євро, а також повернути кредит у повному обсязі не пізніше 24.07.2023 року (розділ І кредитного договору).

З метою забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 Було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_12, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Також з метою забезпечення виконання зобовязань, взятих ОСОБА_4 перед ОСОБА_9 за кредитним договором, були укладені: договір поруки №218996 від 24.07.2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, договір поруки №218998 від 24.07.2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, договір поруки №238837 від 19.05.2009 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7

В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_4 не виконує свої зобовязання по погашенню кредиту, у зв'язку з чим станом на 17 серпня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 105 079,43 євро, що еквівалентно 1 202 776,57 грн., яка складається з заборгованості:

за основним та простроченим кредитом 75 166,78 євро (еквівалентно 860 385,72 грн.),

за простроченими відсоткам 26 151,96 євро (еквівалентно 299 344,64 грн.),

пені 3 760,69 євро (еквівалентно 43 046,21 грн.).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦПК України, а також п.5.5 кредитного договору в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Водночас, згідно статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

П. 1.3. договорів поруки, укладених з ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій.

Але, враховуючи пояснення відповідача ОСОБА_3, щодо не підписання ним договору поруки, а також експертний висновок №1226 від 20 травня 2011 року, згідно якого підписи від імені ОСОБА_3 у графах «Поручитель: ОСОБА_3» договору поруки №218998 від 24 липня 2008 року, виконані не самим ОСОБА_3, а іншою особою, суд вважає за необхідне відмовити в стягненні кредитної заборгованості у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки інших документів, що підтверджують будь-яку відповідальність ОСОБА_3 за зобовязання взяті на себе ОСОБА_4 за кредитним договором суду надано не було.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості по кредиту в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Стосовно зустрічного позову, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, через їх безпідставність.

Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановлених законом.

У відповідності з ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах встановлених законом.

Випадки і порядок використання іноземної валюти як платіжного засобу визначаються Законом України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» .

Згідно ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Згідно п.1 ч.2 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» вказано, що на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. На здійснення операцій з валютними цінностями необхідне надання дозволу НБУ .

Згідно п.2.3 глави 2 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій» затвердженого постановою Правління НБУ від 17.07.2001 року №275 за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу НБУ банки мають право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

На час укладання кредитного договору Банк мав ліцензію НБУ №75 від 21.12.2001 р. та дозвіл №75-2, згідно яких він мав право здійснювати операції перелічені у додатку до дозволу, а саме на ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті п.1, що підтверджено документально.

Посилання позивача на п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» як на підставу визнання кредитного договору недійсним, є необґрунтованим, оскільки підпункт «в» зазначеного п.4 ст.5 Декрету передбачає необхідність отримання індивідуальної ліцензії тільки у випадках, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, а законодавством України не встановлено жодних обмежень щодо граничних розмірів сум та термінів таких кредитів. Аналіз положень ст.47 та ст.49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" дозволяє зробити висновок, що наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій є достатньою підставою для здійснення банком операцій з валютними цінностями, в тому числі операцій з використання іноземної валюти як засобу платежу.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для визнання недійсним кредитного договору №0, а як наслідок і договору іпотеки.

Не заслуговують на увагу і посилання позивача за зустрічним позовом на пропущення ОСОБА_9 строку предявлення вимоги до поручителів, як на підстави визнання договорів поруки укладених ОСОБА_9 з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 припиненими.

Так частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.1 Договорів поруки визначено, що вони діють до повного припинення всіх зобовязань Боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань Боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором в сумі та межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше. При цьому п. 5.3. договору поруки встановлено строк позовної давності до 24.07.2023 року.

Отже, термін виконання зобовязання чітко значений в договорі настання події, яка має неминуче настати, тобто виконання зобовязання.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч.4 ст.559 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи 22 вересня 2009 року було відкрите провадження за позовом Акціонерного комерційного Інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, як поручителів про стягнення заборгованості по кредитному договору.

До того ж 19.05.2009 року всім поручителям ОСОБА_9 були направленні вимоги згідно договорів поруки.

Тобто ОСОБА_9 було дотримано строків передбачених ЦК України.

На думку суду не підлягають задоволенню вимоги зустрічного позову про визнання недійсним договору поруки, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з наступних підстав.

Договір поруки є видом забезпечення виконання зобовязання ( ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Уклавши договір поруки №238837 19 травня 2009 року і взявши на себе зобовязання за договором поруки, ОСОБА_7 погодилася солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором, які існували на той час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Це передбачено пунктом 1.1 договору поруки.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 - ч.3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З аналізу наведених норм, вбачається, що договір поруки укладається кредитором за зобовязанням, яке забезпечується порукою, і поручителем. При цьому боржник стороною договору поруку не виступає, а є стороною зобовязання, забезпеченого порукою. Законодавством України не передбачено і не випливає зі змісту правовідносин поруки обовязку кредитора або поручителя за договором поруки отримувати згоду боржника на укладання такого договору. Тому відсутність згоди ОСОБА_4, на укладання договору поруки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, не порушує умови дійсності договору поруки і не є підставою недійсності зазначеного правочину.

Згідно ст. 88 ЦПК України, що діяла на момент звернення позивача до суду, з відповідачів по первісному позову на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ процесу у розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,30,60, 88,212,214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24.07.2008 року, що становить 1 202 776 грн. 57 коп. (один мільйон двісті дві тисячі сімсот сімдесят шість грн. 57 коп.) і складається з 860 385,72 грн. заборгованості за кредитом, 299 344,64 грн. заборгованості за простроченими процентами, 43 046,21 грн. пені.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24.07.2008 року, що становить 1 202 776 грн. 57 коп. (один мільйон двісті дві тисячі сімсот сімдесят шість грн. 57 коп.) і складається з 860 385,72 грн. заборгованості за кредитом, 299 344,64 грн. заборгованості за простроченими процентами, 43 046,21 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 606,67 грн. з кожного судових витрат.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного банку «Дельта Банк» в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8 акціонерне товариство «Дельта Банк» про припинення поруки, визнання недійсним договору поруки, кредитного договору та договору іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя І.В.Боброва