АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Диба О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Казанник М.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №2619/0808/71-072 від 08 серпня 2008 року в сумі 218 426,37 грн., яка складається з: 115 775,74 грн. - заборгованість за кредитом; 68 306,31 грн. - заборгованість по відсотках; 34 344,32 грн. - пеня.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» по 728,08 грн. судового збору з кожного.

25 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи». Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Відповідачі не були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи судом. Зазначає, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2013 року заборгованість за кредитним договором вже була стягнута за рахунок предмета іпотеки, а тому відсутні підстави для повторного стягнення заборгованості.

В судове засідання відповідачі та їх представники не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (банк) та відповідачем ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір №2619/0808/71-072. За умовами договору ВАТ «Сведбанк» зобов'язалося надати відповідачу ОСОБА_3 кредит в сумі 225 000,00 доларів США зі сплатою 9,5% річних на строк з 08 серпня 2008 року по 08 жовтня 2037 року у вигляді двох траншів: перший 190 000,00 доларів США та 35 000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язалася повернути кредит у визначені строки шляхом сплати щомісячних платежів та сплати проценти за користування (а. с. 5-9).

23 січня 2009 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно якої сторони визначили, що надання кредиту здійснюється шляхом надання мультивалютної кредитної лінії з лімітом заборгованості: у доларах США - 188 134,00 доларів США; у гривнях - 118 408,00 грн., визначено процентну ставку у розмірі 9,5% річних - за користування кредитом у доларах США, 19% річних - за користування кредитом у гривні (а. с. 11).

Згідно з договорами про внесення змін та доповнень до кредитного договору №2 від 26 січня 2009 року, №3 від 27 квітня 2009 року, №5 від 07 липня 2009 року сторонами було визначено процентну ставку за період з 26 січня 2009 року по 26 травня 2009 року - в розмір 7,5 % річних, за період з 08 липня 2009 року по 09 червня 2010 року - у розмірі 7% річних (а. с. 12-17).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2619/0808/71-072, 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (банк) та відповідачем ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_2, ОСОБА_4 (поручителі) було укладено договори поруки №2619/0808/71-072-Р-1 та №2619/0808/71-072-Р-2, до яких також вносилися відповідні зміни.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» було укладено договір факторингу №15, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» передало ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а. с. 30-43). 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» передало ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі, укладеними з відповідачами (а. с. 44-54).

Посилаючись на неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором №2619/0808/71-072 від 08 серпня 2008 року, яка станом на 17 грудня 2014 року становить 218 426,37 грн. та складається з: 115 775,74 грн. - заборгованість за кредитом; 68 306,31 грн. - заборгованість по відсоткам; 34 344,32 грн. - пеня.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи».

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_2 як поручителя.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2013 року вже було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Матеріали справи не містять доказів виконання вказаного рішення суду. В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Кредитні ініціативи» надав для огляду постанову головного державного виконавця ВДВС Вишгородського районного управління юстиції Матвієнка В.В. від 02 листопада 2015 року про повернення виконавчого листа № 363/1893/13-ц, виданого 15 липня 2014 року Вишгородським райсудом Київської області про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» в розмірі 1958926 грн. Підставою повернення виконавчого листа визначено Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за відсутності доказів його виконання не позбавляє кредитора права на стягнення заборгованості за цим же кредитним договором.

За правилом, визначеним ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

ОСОБА_2 не було надано суду доказів на підтвердження виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості, а також не було спростовано визначеного позивачем розміру заборгованості.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2013 року була обрахована станом на 23 березня 2013 року, предметом даного позову є заборгованість, обрахована позивачем станом на 17 грудня 2014 року.

Колегія судді відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи, оскільки такі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржили.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді