РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги наступним.

24 листопада 2015 р. помер її двоюрідний дядько ОСОБА_3. Після його смерті тітки відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Інших спадкоємців, крім позивача, немає. Позивач у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю документа, що підтверджує родинні відносини між нею та спадкодавцем, а також відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, про що приватним нотаріусом винесено відповідну постанову. Позивач не має змоги отримати дублікат правовстановлюючого документа, оскільки дублікати видаються лише за заявою власника. Вказує, що родинні відносини між нею та спадкодавцем підтверджуються рядом документів про народження, про укладення шлюбу тощо, але за відсутності свідоцтва про народження ОСОБА_4, дядька спадкодавця, та відсутність актового запису в Державному архіві Дніпропетровської області, підтвердити факт родинних відносин можливо лише у судовому порядку.

Просила встановити факт, що позивач є двоюрідною племінницею померлого ОСОБА_3, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 43,76 кв.м, житловою площею 29,08 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 24 листопада 2015 р.

Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та винесення рішення на розсуд суду.

Оскільки від всіх учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

24 листопада 2015 р. помер ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть останнього, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 25 листопада 2015 р., актовий запис № 8123 (арк. справи 8).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право власності на житло № 143 від 27 грудня 1993 року, виданого Запорізьким державним сталепрокатним заводом, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (арк. справи 10).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 березня 2012 р., виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, № по реєстру 3-176, ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_7 ? частину вищевказаної квартири (арк. справи 11).

Право власності на квартиру за вищезазначеними Свідоцтвами було зареєстровано ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, підтвердженням чого є Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 68085224 від 14 вересня 2016 р. (арк. справи 1516).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, складеного субєктом оціночної діяльності ПП «Інженерно-консультаційний центр «С.В.А. консалтинг» станом на 23 вересня 2016 р., ринкова вартість вищезазначеної квартири станом на дату оцінки складає 332 207 гривень (арк. справи 4465).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді належної йому квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцеві на підставі вищезазначених Свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину з законом.

За вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 1 березня 2016 року, тобто у встановлений законом строк, звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, в якій зазначила, що померлий доводився їй двоюрідним дядьком (арк. справи 80 зворотній бік).

Крім позивача інші спадкоємці майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Таким чином, інші особи, крім позивача, до спадкоємства не закликаються.

14 вересня 2016 р. позивач в особі представника ОСОБА_8 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (арк. справи 107 зворотній бік).

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 14 вересня 2016 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві було відмовлено у звязку з відсутністю документа, що підтверджує родинні стосунки між нею та померлим, та відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (арк. справи 113).

У позовній заяві ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_3, який доводиться їй двоюрідним дядьком.

Враховуючи розяснення, надані у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 р. (зі змінами та доповненнями), вказаний позивачем факт суд вважає за можливе встановити в межах розгляду даної справи позовного провадження, оскільки вимоги про встановлення факту, про який просить позивач, повязуються із наступним вирішенням спору про право, зокрема, про право власності в порядку спадкування.

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_3 народився 12 лютого 1956 р., батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження ЯЖ № 618817, виданим Ленінським р/б ЗАГС м. Запоріжжя 11 березня 1956 р., актовий запис № 278 (арк. справи 18).

ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1955 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯФ № 064484, виданим Ленінським райбюро ЗАГС 15 січня 1955 р., актовий запис № 33 (арк. справи 19).

ОСОБА_9 помер 4 травня 1989 р., а ОСОБА_7 померла 1 жовтня 2010 р., про що в матеріалах справи наявні копії свідоцтв про смерть (арк. справи 20, 21).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 ОСОБА_5 серії ІІ-КИ № 298049, виданим МіськЗАГС м. Дніпропетровська 5 квітня 1975 р., актовий запис № 845, вбачається, що вона народилась 15 грудня 1920 р., батьками записані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (арк. справи 22).

Ухвалою народного суду в дільниці Кіровського району м. Дніпропетровська від 7 вересня 1950 р. постановлено вважати ОСОБА_12 по подвійному по батькові як одну особу, що рахується за паспортом ОСОБА_13 (арк. справи 2324). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 1970 р. встановлено факт, що ОСОБА_13 ОСОБА_5 є донькою померлої ОСОБА_13 (арк. справи 25).

ОСОБА_13 померла 20 січня 1970 р., що підтверджується копією свідоцтва про її смерть VII-ЯР № 111819, виданим Шевченківським р/б ЗАГС 21 січня 1970 р., актовий запис № 287 (арк. справи 26). ОСОБА_10 помер 9 серпня 1943 р., підтвердженням чого є копія свідоцтва про його смерть № 57 від 9 серпня 1943 р. (арк. справи 27).

6 липня 1938 р. народилася ОСОБА_14, що підтверджується посвідкою про народження № 1085790 від 15 липня 1938 р. Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_15 (арк. справи 28).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії ІІ-ВЭ № 120547, виданого бюро ЗАГС Октябрьського району м. Красноярськ 18 червня 1962 р., актовий запис № 842, ОСОБА_14 одружилася з ОСОБА_16 Львом Давидовичем (арк. справи 29).

4 лютого 1963 р. від вказаного шлюбу народилася донька ОСОБА_16, позивач у справі, підтвердженням чого є свідоцтво про її народження ІІ-ВЭ № 323738, виданого бюро ЗАГС Октябрьського району м. Красноярськ 7 березня 1963 р., актовий запис № 449 (арк. справи 30).

1 вересня 1989 р. ОСОБА_16 зареєструвала шлюб з ОСОБА_17, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу IV-БА № 254410, актовий запис № 1834 від 1 вересня 1989 р. (арк. справи 32). Внаслідок укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_17.

30 серпня 2013 р. померла ОСОБА_18, про що Територіальним відділом агентства запису актів цивільного стану Красноярського краю по Центральному району м. Красноярська видано свідоцтво про смерть ІІ-БА № 749691 від 30 серпня 2013 р., актовий запис № 4134 (арк. справи 31).

Проте, у звязку із відсутністю свідоцтва про народження ОСОБА_4, який доводився батьком ОСОБА_14, та, відповідно, дідусем позивача, позивач не може підтвердити родинні стосунки між нею та померлим ОСОБА_3

Як свідчить лист Державного архіву Дніпропетровської області від 12.05.2016 № К-204-2016, в метричних книгах церков всіх конфесій м. Катеринослава (Дніпро) з актовими записами народжених, які надійшли на зберігання до держархіву, ОСОБА_4 не зазначений (арк. справи 42).

В цей же час, у матеріалах справи наявне сповіщення Октябрьського райвоенкому від 1 квітня 1946 р., про те, що ОСОБА_4, який є сином особи, якій адресовано сповіщення, пропав без вісті (арк. справи 33).

Також у позивача збереглася поштова картка на адресу ОСОБА_7 від ОСОБА_4 за 1943 рік, у якій ОСОБА_4 повідомляє свою мати та сестру ОСОБА_7 про обставини свого життя (арк. справи 3435).

З урахуванням вказаних документів, суд доходить висновку, що ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який є дідусем (батьком матері) позивача, доводилися один одному рідним братом та сестрою. На користь такого висновку свідчить і те, що у вказаних осіб є однаковими прізвища та по батькові, а також те, що у позивача як родича вказаних осіб залишилися у розпорядженні всі вище приведені документи (свідоцтва про народження, про шлюб, про смерть). Відтак, померлий спадкодавець ОСОБА_3, який доводився сином ОСОБА_4 ОСОБА_5, доводився двоюрідним братом ОСОБА_18 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_19, матері позивача, а відтак був двоюрідним дядьком позивача ОСОБА_17 (дошлюбне прізвище ОСОБА_18) Е.Л.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, якому позивач доводиться двоюрідною племінницею.

Відповідно до положень частини першої статті 1265 Цивільного кодексу України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Таким чином, позивач є спадкоємицею пятої черги щодо майна померлого ОСОБА_3

В цей же час, оскільки у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, яка належала на праві власності ОСОБА_3, та є спадковим майном, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на спадкове майно.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

В даному випадку ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадщини. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів та відсутність можливості одержати їх дублікати), ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, з огляду на що позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідною племінницею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 24 листопада 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 43,76 кв.м, житловою площею 29,08 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 24 листопада 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Шалагінова