РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Корнійчук В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, шляхом виселення,

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (надалі - відповідачі) в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_2.

Позовну заяву мотивує тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. В даній квартирі зареєстровані його онука ОСОБА_10 та правнучка ОСОБА_11, оскільки він надав їм згоду на проживання у даному житлі. Однак, тривалий час вказаним приміщенням, за свого життя, користувався його син ОСОБА_12 і як наслідок, без його згоди, з ним час від часу стали проживати ОСОБА_2 та їхні спільні діти, відповідачі у даній справі. Спільне життя сина з невісткою не ладилося і вона часто проживала з дітьми у своїх батьків. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 помер, що призвело до того, що відповідач ОСОБА_2 разом із дітьми почала чинити йому перешкоди в користуванні власністю. Без будь-якої реєстрації у такому приміщенні та відсутності дозволу на проживання, відповідачі стали проживати у даній квартирі та створили нестерпні умови для проживання. В добровільному порядку залишити спірне приміщення відповідачі не бажають. Враховуючи, що відповідачі проживають у спірному житловому приміщенні без відповідного його волевиявлення як власника житла, чинять перешкоди у користуванні власністю, його права підлягають захисту судом шляхом виселення відповідачів.

Ухвалою Рівненського міського суду від 02 листопада 2016 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просив його задовольнити. Вказав, що згоди на проживання ОСОБА_2 він ніколи не надавав. Точно вказати час протягом якого там проживає відповідач з дітьми він не може, час від часу вона проживає у своїх батьків. Ставити питання про виселення відповідачів він не міг деякий час внаслідок перенесених душевних страждань, так як спочатку помер старший син, потім дружина, а ІНФОРМАЦІЯ_3 за невідомих обставин помер менший син - ОСОБА_12 Між сторонами у справі постійно виникають суперечки з приводу спірного житла, що підтверджується неодноразовими викликами поліції та складенням ними протоколів про адміністративне правопорушення. Відповідач ОСОБА_2 намагається пошкодити його майно, забрала у нього ключі від квартири і він не має доступу до житла, несанкціоновано здійснила підключення квартири до електромережі, внаслідок чого йому ПАТ «Рівнеобленерго» нарахувало штраф близько 50 000 грн., створює перешкоди для проживання не тільки йому, а і зареєстрованим там особам - ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки тривалий час разом з покійним ОСОБА_12 та їхніми спільними дітьми проживала у спірній квартирі, зробила ремонт. Також вказала, що на даний час їй на праві приватної спільної сумісної власності належить 4/6 квартири АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та вказала, що відповідач ОСОБА_2 разом із покійним ОСОБА_12 з 2000 року проживала у спірній квартирі. Під час спільного проживання у них народилося п'ятеро дітей. За усної згоди позивача вони утримували квартиру, займалися реконструкцією та була домовленість, що позивач має подарувати їм вказане спірне житло. Після смерті ОСОБА_12 постало питання поділу спадщини, яке добровільно не вирішене. На даний час діти вчаться у школі, яка знаходиться біля спірної квартири, там хоч і не ночують, але приходять вдень вчити уроки, там же і знаходяться їхні речі. Діти ночують у матері ОСОБА_2 Відповідачам вказане житло необхідно тимчасово, лише до весни наступного року, коли вирішиться питання про поділ спадщини ОСОБА_12 Частка, яка належить відповідачу в квартирі, де і вони ночують на даний час, є невеликою і там неможливо проживати. Також вказала, що позивач має ключі і користується вказаним спірним приміщенням, а тому позов є надуманим.

Свідок ОСОБА_13, матір ОСОБА_2, в судовому засіданні вказала, що її дочка з 2000 року пішла жити до ОСОБА_12 в спірну квартиру. За період з 2000 року по 2016 рік ніяких заперечень щодо проживання її дочки та проживання спільних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_12 зі сторони позивача не було, вони проживали там з його мовчазної згоди. Після смерті ОСОБА_12 почали виникати конфлікти між сторонами з приводу даного житла. На даний час в квартирі, де вона проживає АДРЕСА_1, ночують відповідачі, однак там мало місця для їхнього спільного проживання. Вдень діти вчать уроки у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_14, який являється сусідом сторін, в судовому засіданні вказав, що в 2000 році познайомився із нині покійним ОСОБА_12, який почав проживати у спірній квартирі. З 2000 чи 2001 року разом з ним у вказаній квартирі почала проживати ОСОБА_2, а згодом і їхні спільні діти. Чи був ОСОБА_1 проти проживання там відповідачів йому невідомо. На даний час йому відомо що з приводу житла тривають конфлікти, оскільки в квартирі відключені всі комунальні послуги. ОСОБА_2 проживала у спірній квартирі до початку конфліктів.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення відправлення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01 листопада 2012 року, витягом про державну реєстрацію прав від 01 листопада 2012 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 липня 2014 року.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 липня 2007 року, з врахуванням наказу Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради від 17 червня 2014 року та рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 серпня 2014 року, земельна ділянка по АДРЕСА_2 належить позивачу на праві власності.

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19 серпня 2016 року №13773 у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Як встановлено, з 2000 року у вказаній квартирі проживав ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом із ним у даній квартирі проживали ОСОБА_2 та їхні спільні діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Вказані особи у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ніколи не були. Договору найму чи іншого договору із власником житла ОСОБА_1 не укладали.

Як вказав в судовому засіданні позивач згоди на проживання вказаних осіб він не надавав, що не було спростовано відповідачем.

Як встановлено з показань свідка ОСОБА_13 та узгоджується з поясненнями відповідача ОСОБА_2 та її представника на даний час в спірній квартирі відповідачі не проживають, а проживають за адресою: АДРЕСА_1, де і зареєстрована відповідач.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 13 грудня 2016 року відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності, разом із ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, належить 4/6 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджено відповідачем в судовому засіданні.

На час розгляду справи судом в спірній квартирі знаходяться речі відповідачів і неповнолітні діти час від час навідуються до вказаного житла з метою вивчення уроків, хоча як встановлено з показань свідка ОСОБА_14, та не заперечувалося відповідачем, в квартиру не надаються жодні комунальні послуги.

Позивач, як слідує з його пояснень, на час розгляду справи судом, у зв'язку з перешкодами, які чиняться зі сторони відповідачів позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися даною квартирою.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що позивач є єдиним власником квартири АДРЕСА_1, згоди на проживання відповідачів не надавав, а відповідач ОСОБА_2, яка має у власності інше житло, де зареєстрована і на даний час проживає, та її неповнолітні діти створюють перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні даною квартирою, час від часу проживаючи у спірній квартирі без будь-яких правових підстав, жодних договорів на проживання з позивачем не укладали, суд вважає за необхідне захистити права позивача, усунувши наявні у нього перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення відповідачів з вказаної вище квартири.

Що стосується захисту прав неповнолітніх дітей, то згідно інформаційної довідки, відповідач та її діти забезпечені іншим житлом, за адресою реєстрації.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, а позивачем здійснено судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, шляхом виселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в Апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 19 грудня 2016 року.

Суддя О.О. Першко