справа №176/2304/16-ц
провадження №2/176/1388/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Ханіної М.Г.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання" Державної корпорації "Українське державне об'єднання "Радон" про оплату за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до відповідача.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 31.03.2015 по 07.08.2015 року перебував у трудових відносинах із Державним підприємством «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання» Державної корпорації «Українське державне обєднання «Радон» на посаді виконуючого обовязки директора.

Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 07 серпня 2015 року №72-ОС ОСОБА_3 був звільнений на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогули без поважних причин.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 06.07.2016 року позивача було поновлено на роботі.

З моменту незаконного звільнення позивача з роботи 07.08.2015 року до моменту винесення судового рішення щодо поновлення його на роботі 06.07.2016 року позивач не працював з підстав неправомірного звільнення з роботи, заробітну плату за цей період не отримував. Вважає, що відповідач за період вимушенного прогулу повинен виплатити позивачу заробітну плату з дня звільнення по день ухвалення рішення з розрахунку його середньоденної заробітної плати 365,98 грн. Таким чином відповідач повинен виплатити позивачу 83077,46 грн. - заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надав суду пояснення аналогічні фактам викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 01-03/443 від 17.10.2016 року у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог, тому просив суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову в повному обсязі та суду пояснив, що ОСОБА_3 до моменту призначення його виконуючим обовязки керівника зазначеного підприємства не перебував у трудових відносинах з ДАЗВ України, а також не був штатним працівником ДП «НТЦ КПРВ» та/або іншого державного підприємства, що належить до сфери управління ДАЗВ України. Контракт з ОСОБА_3 не укладався. Також зазначив, що наказом ДАЗВ України від 27.03.2015 року №26-ос на ОСОБА_3 було покладено виконання обовязків директора ДП «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання» Державної корпорації «Українське державне обєднання «Радон» до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора зазначеного підприємства. До виконання своїх обовязків на вищезазначеній посаді Позивач віднісся недбало та безвідповідально, в результаті чого показники фінансово-господарської діяльності різко знизились і оцінюються як негативні. Окрім іншого, розмір заробітної плати ОСОБА_3 було визначено самостійно у сумі 7147,00 грн. та безпідставно у звязку із відсутністю контракту. При цьому зазначив, що дане розпорядження ніким неоспорювалось та неоскаржувалось. Наказом ДАЗВ України №72-ос від 07.08.2015 року ОСОБА_3 було звільнено за п.4 ст.40 КЗпП України 07 серпня 2015 року. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року визнано незаконним наказ ДАЗВ України від 07.08.2015 року №72-ос та поновлено ОСОБА_3 на посаді виконуючого обовязки директора ДП «НТЦ КПРВ». На виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року, ДАЗВ України наказом від 20.07.2016 року №84-ос поновлено ОСОБА_3 на посаді виконуючого обовязки директора підприємства 07 серпня 2015 року. Згідно з п.2 зазначеного наказу,відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України звільнено ОСОБА_3 від виконання обовязків директора ДП «НТЦ КПРВ» з 21.03.2016 року у звязку з закінченням строку трудового договору, що визначався наказом ДАЗВ від 27.03.2015 року №26-ос «Про дострокове припинення контракту», яким було обумовлено строк дії до підведення підсумків конкурсу на заміщення вакантної посади, дата якого визначена протоколом №3 від 21.03.2016 року засідання комісії з проведення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки, що належить до сфери управління ДАЗВ України. Таким чином, з ОСОБА_3 було припинено трудові відносини та звільнено його з 21.03.2016 року від виконання обовязків директора ДП «НТЦ КПРВ» у звязку із закінченням строку трудового договору, згідно наказу ДАЗВ України від 20.07.2016 року №84-ос «Про кадрові питання». Зазначений наказ про звільнення з роботи ОСОБА_3 не оскаржував ся. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з ДП «НТЦ КПРВ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судом рішення, тобто з 07.08.2015 року по 06.07.2016 року у розмірі 83077,46 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку задоволення позовних вимог, але частково за наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні судом із дослідженої оригіналу трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.58), встановлено, що позивач з 31.03.2015 по 07.08.2015 року включно перебував у трудових відносинах із Державним підприємством «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання» Державної корпорації «Українське державне обєднання «Радон» на посаді виконуючого обовязки директора.

Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 07 серпня 2015 року №72-ОС ОСОБА_3 був звільнений на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогули без поважних причин. /а.с.9/

За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року у задоволенні позову було відмовлено. /а.с.14-17/

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 06.07.2016 року ОСОБА_3 поновлено на роботі. В задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено, оскільки заробітна плата нараховувалась останньому ДП «НТЦ КПРВ»(який був третьою особою по справі), а не ДАЗВ України. /а.с.10-13/

В звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпПУ, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки рішенням апеляційного суду міста Києва від 06.07.2016 року ОСОБА_3 поновлено на роботі, а в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено, оскільки заробітна плата нараховувалась останньому ДП «НТЦ КПРВ», тому, вимога, щодо стягнення з відповідача середню заробітну плату за весь період вимушеного прогулу з 07.08.2015 року по 06.07.2016 року підлягає задоволенню, але частково.

Згідно наказу Державного агентства України з управління зоною відчуження від 20.07.2016 року №84 про кадрові питання, ОСОБА_3 звільнений з роботи 21.03.2016 року за закінченням терміну контракту./а.с.53/

Тобто, ОСОБА_3 перебував у вимушеному прогулі з 08.08.2015 року по 21.03.2016 року, тому вимога щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за період вимушеного прогулу підлягає задоволенню саме, з 08.08.2015 року по 21.03.2016 року включно.

Згідно довідки від 15.09.2016 року № 17 ДП «НТЦ КПРВ» середньоденна заробітна плата позивача становила 365,98 грн. /а.с.19/

Позивач перебував у вимушеному прогулі 156 робочих днів, що складає: серпень 2015 року 15 днів; вересень 2015 року 22 дня; жовтень 2015 року 21 день; листопад 2015 року 21 день; грудень 2015 року 23 дні; січень 2016 року 19 днів; лютий 2016 року 21 день; березень 2016 року 14 днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 57092,88 (365,98 грн. /середньоденна заробітна плата позивача/ х 156 дні /кількість робочих днів вимушеного прогулу = 57092,88 грн.). Саме така сума має бути стягнена з відповідача на користь позивача.

Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. 235 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства "Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання" Державної корпорації "Українське державне об'єднання "Радон" про оплату за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання" Державної корпорації "Українське державне об'єднання "Радон" (юридична адреса: Бульвар Свободи,37, м. Жовті Води, Дніпропетровська область, 52204, , МФО305299, р/р 5961 в КБ «ПриватБанк») на користь ОСОБА_3, що має ідентифікаційний код НОМЕР_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 57092 грн. (пятдесят сім тисяч девяносто дві) грн. 88 коп.

Стягнути з Державного підприємства "Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання" Державної корпорації "Українське державне об'єднання "Радон" (юридична адреса: Бульвар Свободи,37, м. Жовті Води, Дніпропетровська область, 52204, , МФО305299, р/р 5961 в КБ «ПриватБанк») на користь держави 570 грн. 92 коп. судового збору за розгляд справи у суді (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів Державний бюджет м. Жовті Води; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 36916755, банк отримувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області, код банку отримувача (МФО) 805012, рахунок отримувача 0018, код бюджетної класифікації 22030001, ЄДРПОУ суду 02891301).

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене Апеляційному суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Жовтоводський міський суд на протязі десяти днів апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек