Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/3854/16-ц Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 46 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач, її колишній чоловік ОСОБА_2 зареєстрований в належній їй квартирі, проте будь-якого права власності на неї не має. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 лютого 2015 року шлюб між ними було розірвано.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 ще за пів року до розлучення не проживає у спірній квартирі, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на житлове приміщення у квартирі №5, що знаходиться по вул.Кірова, 91 у м.Коростені Житомирської області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн.20 коп. судового збору та 2500 грн. витрат за надання правової допомоги.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування постановленого по справі рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира №5, що знаходиться по вул.Кірова, 91 у м.Коростені Житомирської області, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5).

Судом встановлено, що з січня місяця 2015 року по даний час ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в квартирі не має, не сплачує комунальні послуги.

Відповідно до вимог статті 48 закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння."

В суді апеляційної ОСОБА_2 пояснив, що свої речі забрав та дійсно добровільно вибув на інше постійне місце проживання та проживає за іншою адресою, а саме за адресою дружини: м.Коростень, вул.Чигирівська, 13.

При огляді паспорта відповідача встановлено, що 07.09.2016 року він одружився з громадянкою ОСОБА_4 Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, ОСОБА_2 фактично визнав, що більше року не проживає та не користується спірною квартирою без поважних причин.

Довід апеляційної скарги про розгляд справи у відсутність відповідача як підстава для скасування судового рішення чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачена.

Довід апеляційної скарги про не співмірність розміру витрат за надання правової допомоги є обґрунтованим і рішення відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає зміні, оскільки витрати у розмірі 2500 грн. у достатній мірі судом першої інстанції не мотивовані.

Так, відповідно до статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.1,2).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Оскільки розмір стягнутих витрат 2500 грн. на користь позивача по оплаті правової допомоги перевищує суму граничного розміру компенсації витрат, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590, колегія суддів зменшує розмір цих витрат до 1000 грн.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року змінити в частині визначення розміру витрат за надання правової допомоги, зменшивши його з 2500 грн. до 1000 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді