Ухвала

іменем україни

01 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ПисаноїТ.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, публічне акціонерне товариство «ОТП Факторинг Україна», про визнання прилюдних торгів недійсними та поновлення порушеного права власності та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, про усунення перешкод у користуванні квартирою, зняття з реєстрації та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у березні 2014 року вона дізналася, що на підставі договору про надання послуг з організації та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 11 грудня 2013 року № 2113236, укладеного між ПП «Нива-В.Ш.» в особі Філії 21 та Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 03 лютого 2014 року відбулися прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1.

Позивач вважала незаконними дії з реалізації її квартири та такими, що проведені з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вона не знала про день та час вчинення торгів, її не було повідомлено про їх призначення, а тому просила суд визнати недійсними протокол від 03 лютого 2014 року № 2113236, затверджений директором Філії 21 ПП «Нива-В.Ш.», та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником ВДВС Харківського МУЮ 07 лютого 2014 року, якими зафіксовані результати прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1; поновити право власності ОСОБА_4 на вказану квартиру, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності.

У березні 2014 року ОСОБА_5 також звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1, яку він придбав на прилюдних торгах з реалізації предмета іпотеки. Після належного оформлення всіх документів позивач з'ясував, що у квартирі, яка є його власністю, зареєстровані та проживають ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а тому просив усунути перешкоди у користуванні квартирою, зняти відповідачів з реєстраційного обліку і виселити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено, а у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

З указаного вбачається, що рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_7, а тому у решті це рішення відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням.

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 листопада 2015 року № 6-1884 цс15.

Апеляційним судом було встановлено, що хоча ОСОБА_4 не було належним чином повідомлено про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна, вона грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, як і на участь у торгах не мала, а тому приймати участь у цих торгах вона наміру не мала, а тому допущені порушення не могли вплинути на результат торгів.

З урахуванням вказаного апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович