Справа № 186/1187/16-ц
Провадження номер № 2/0186/597/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі,

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що солдат ОСОБА_1 був призваний під час часткової мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2015 року № 71 (по стройовій частині).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2015 року №27 (по стройовій частині)призначений на посаду радіотелеграфіста 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони взводних опорних пунктів).

З 22.01.2016 року солдат ОСОБА_1 був відряджений для виконання бойових завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» (участі в антитерористичній операції) у складі військового оперативного резерву 16 полку охорони громадського порядку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в розпорядження командира об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М».

В зоні проведення антитерористичної операції перебував з 22 січня 2016 року по 27 квітня 2016 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2016 року №15 (по стройовій частині).

Під час виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції солдат ОСОБА_1 у складі підрозділу залучався до несення служби з охорони взводного опорного пункту № М3/7.

По службі військовослужбовець характеризується наступним чином: посадові обов`язки виконує якісно, але іноді потребує контролю командирів. Ініціативу проявляє дуже рідко. У побутовому житті підрозділу приймає дуже посередню участь.

06.04.2016 року на ВОП № М3/7, де ніс службу відповідач, сталась пожежа, в результаті якої, було знищено або пошкоджено військове майно служби озброєння на суму 47 496,65 грн., та речове майно на суму 6 862,17 грн., всього на суму 54 358,82 грн.

З метою з`ясування причин та обставин пожежі, встановлення винних осіб та їх притягнення до відповідальності, наказом командира об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М» від 06.04.2016 року №86, за даним фактом було призначене службове розслідування. Розслідування проводилось з 06.04.2016 року по 30.04.2016 року.

В ході службового розслідування, на підставі об`єктивних даних - обліку військового майна, вивчення документів, пояснень військовослужбовців, відповідно до наказу МВС № 1133 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України» від 24.10.2014 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10.11.2014 року за № 1414/26191, було встановлено причини, обставини пожежі, перелік знищеного військового майна, його вартість, а також винну особу.

Так, встановлено, що близько 18.00 годин 06.04.2016 року солдат ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки опалювача, здійснюючи опалювання на ВОП 3/7, розтопив піч-буржуйку дровами - щіпками сосни. При цьому, під час розтоплювання печі-буржуйки, солдатом ОСОБА_1 були порушені вимоги інструкції опалювача, затвердженої командиром ВОРез 16 ПОГП військової частини НОМЕР_1 , правила пожежної безпеки та службові обов`язки, встановлені ст.ст.11, 16, 127, 128, 187 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, додатку 19 «Вимоги пожежної безпеки» до вказаного Статуту, Правил пожежної безпеки, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року №1417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за №252/26697, а саме військовослужбовцем було залишено без контролю та нагляду піч-буржуйку у середині приміщення типу землянка, що і призвело до пожежі.

На підставі ст.13 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР, умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій, враховуючи той факт що, відповідач усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій але всупереч вимог керівних документів, інструкцій залишив приміщення землянки, зокрема піч- буржуйка без нагляду та контролю. Винного у заподіянні шкоди ОСОБА_1 необхідно притягнути до повної матеріальної відповідальності в розмірі заподіяної шкоди, а саме 54358,82 грн.

Відповідно до абзацу третього ст.23 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду.

Висновок службового розслідування від 30.04.2016 року та притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності було не доведено тому що, відповідача було звільнено на підставі п.п. «є» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України від 25.03.2016 року №115, в запас 29.04.2016 року, та направлено на військовий облік до Петропавлівського ОРВК Дніпропетровської області.

Відповідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ст.31 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95, у разі звільнення у запас або у відставку, чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Знищення військового майна військової частини НОМЕР_1 НГУ на загальну суму 54 358,82 грн., без сумніву, є майновою шкодою. Вина ОСОБА_1 є доведеною та полягає в порушенні встановлених правил поведінки військовослужбовців, встановлених ст.ст. 11, 16, 127, 128, 187 Статуту військовослужбовців, встановлених ст.ст.11, 16, 127, 128, 187 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, додатку 19 «Вимоги пожежної безпеки» до вказаного Статуту, Правил пожежної безпеки, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 року №1417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за №252/26697, і підтверджується висновками та матеріалами службового розслідування.

Позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну державі в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в розмірі 54 358,82 гривень та судовий збір в розмірі 1450,00 гривень.

У судовому засіданні представник позивача військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підтримав позов у повному обсязі, та прохав суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його адвокат Мелешко І.В. позовні вимоги не визнали та надали суду заперечення відповідно до яких, порядок проходження військової служби громадянами регулюється Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», іншими нормативно- правовими актами, у тому числі підзаконними.

Вищезазначені Закони не встановлюють порядку притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності, а лише вказують на те, що особи, винні в порушенні вимог даних Законів, несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, враховуючи зазначене та те, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється, питання притягнення вказаних осіб до матеріальної відповідальності регулюються Цивільним кодексом України та Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 р. № 243/95-ВР. Питання пожежної безпеки під час проходження військової служби регулюються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Правилами пожежної безпеки, затвердженими наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417.

Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 54 358,82 грн., заподіяної внаслідок пожежі, яка сталась 06.04.2016 року, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків, тобто пред`явлено вимогу про стягнення усієї суми збитків, що спричинені внаслідок пожежі.

Разом з тим, така позиція є невірною з огляду на чинне законодавство.

Відповідно до п. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на які також посилається позивач, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Пунктами 174, 175 Статуту встановлено, що початок і кінець опалювального періоду оголошується наказом начальника гарнізону. Всі котельні, системи центрального опалення, печі й димарі до початку опалювального сезону старанно перевіряються, а несправні - ремонтуються, димарі очищаються у визначені строки. При пічному опаленні порядок і час опалення приміщень, приймання й видачі палива встановлюються командиром військової частини. На опалювальний період наказом по військовій частині призначаються опалювачі, які попередньо вивчають правила опалення та пожежної безпеки. Опалювачі від занять не звільняються. На опалювальний сезон вони звільняються від виконання всіх нарядів та робіт, не пов`язаних з опаленням приміщень. Нагляд за пічним опаленням у підрозділах покладається на старшину й чергового роти, а в штабі частини - на чергового штабу частини.

ОСОБА_1 зазначає, що він не був призначений опалювачем, в матеріалах справи відомостей щодо зайняття ним такої посади немає. Крім того, в матеріалах справи є відомість про ознайомлення особового складу 4 стрілецької роти з протипожежною безпекою та охороною праці при організації опалення наметів, бліндажів, приміщень за 2016 рік, де навпроти прізвища « ОСОБА_2 » написано «отпуск», а також відсутні підписи відповідача про ознайомлення. Дійсно, в той час він був у відпустці, проте після виходу з неї із вказаними правилами він так і не був ознайомлений.

Крім того, самим висновком службового розслідування, затвердженим командиром об`єднаного угрупування Національної гвардії України «М» полковником ОСОБА_3 , встановлено, що причиною пожежі стали порушення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 протипожежних правил в обладнанні приміщення перекритої ущелини (землянки), експлуатації печі типу «буржуйка», та її топки. Також зазначено, що при обладнанні приміщення та печі посадовими особами військової частини НОМЕР_1 не дотримані вимоги правил пожежної безпеки. З`ясовано, що зазначені порушення допущені солдатом ОСОБА_4 , опалювачем ОСОБА_1 , командиром ОСОБА_5 , командиром ОСОБА_6 .

У мотивувальній частині звіту про причину виникнення пожежі інспектором відділення запобігання надзвичайним ситуаціям ДПРЗ-11 Ханецьким В.І. зазначено, що під час улаштування димоходу та експлуатації печі, було порушено вимоги діючих нормативних документів, які регулюють порядок встановлення печі, димоходу тощо, тобто технічні питання установки та використання опалювальних приладів. В резолютивній частині звіту вказано, що ймовірною причиною виникнення пожежі інспектор вважає, порушення правил пожежної безпеки при експлуатації металевої не тепломісткої печі типу «буржуйка». Рекомендовано для встановлення остаточної причини пожежі залучити фахівців функціонуючих дослідних лабораторій МВС України, чого у випадку, що на даний час розглядається в суді, зроблено не було.

Таким чином, ані висновком службового розслідування, ані звітом про причину виникнення пожежі не встановлено прямої його відповідальності за виникнення пожежі, що сталась 06.04.2016 року, не зазначено, які ж саме дії або неправомірна бездіяльність відповідача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із вказаною надзвичайною ситуацією. Більше, якщо вдатись до детального аналізу вище перелічених нормативно-правових актів у сфері пожежної безпеки, а також вказаних висновку та звіту, стає зрозумілим, що відповідальність за виникнення пожежі необхідно покласти саме на керівництво військової частини НОМЕР_1 , яке не забезпечило належних установки та функціонування опалювальної системи в перекритій ущелині (землянці), та в порушення п.п. 174, 175 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не призначило опалювача, а також неналежним чином здійснювало обов`язки щодо нагляду за пічним опаленням.

Доводи позивача про те, що залишення ним печі без контролю призвело до пожежі, повністю спростовуються вищенаведеним, а сам по собі даний факт є лише причиною невчасного гасіння пожежі, але аж ніяк не її виникнення.

Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95, встановлено декілька видів матеріальної відповідальності - це обмежена, повна та підвищена.

Відповідно до п. 13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

- умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

- приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

- заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

- дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

- недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Пунктом 10 Положення встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно з п.п. 17, 19 Положення в разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру, та винних осіб. Розслідуванням повинно бути встановлено, зокрема, якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи наведене, вважають, що позовні вимоги військової частини № НОМЕР_1 суперечать фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства у даній сфері, та ні в якому разі не підлягають задоволенню. Факт пред`явлення позову до суду вважають нічим іншим як спробою керівництва військової частини перекласти свою відповідальність на звичайного солдата, та прозвітувати перед вищестоящим керівництвом за вжиті заходи щодо відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пожежі.

Звертають увагу суду на те, що:

- до суду не надано відповідно до вимог п. 17 зазначеного Положення, наказу командира про стягнення з винної особи відповідної суми, наказ повинен бути виданий протягом п`яти днів з дня одержання висновку. Посилання позивача, на те що відповідач не був ознайомлений з наказом у зв`язку з демобілізацією є неправомірними.

Висновок був затверджений 30.04.2016 року, ОСОБА_1 був демобілізований 29.04.2016 року, тобто вже не був військовослужбовцем даної військової частини, тобто командир не мав правових підстав видавати наказ щодо цивільної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до резолютивної частини висновку особисто ОСОБА_1 не визнано винним, не зазначена сума матеріальних збитків, не встановлено безпосередньо винних осіб як з числа військовослужбовців так і посадових осіб військової частини НОМЕР_1 .

Просять суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що приблизно 06 квітня 2016 року, він перебував на ВОП М3/7 разом з ОСОБА_1 та іншими військовослужбовцями. До них приїхав ротний, який привіз продовольство, та попросив винести з землянки РПГ для їх перенумерації. Він попросив Жакевича винести з ВОП М3/7 РПГ, а сам пішов за журналом перевірок ВОП для ротного. Коли Жакевич виніс РПГ, приблизно через хвилин 5 з землянки пішов дим. Вони одразу ж кинулись до землянки, але зайти у неї не змогли, оскільки там був вогонь та багато диму. Тоді вони одразу викликали пожежних з найближчого села. Ротний одразу зателефонував у військову частину та повідомив що на ВОП М3/7 пожежа. Пожежні приїхали дуже пізно. Жакевича не навчали на опалювальника. Затвердженого графіку для опалювальників не було. Опаленням займались ті, хто був вільний. Конкретних навчань протипожежної безпеки не проводилось.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 71 від 06 квітня 2015 року ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 184 від 10 вересня 2015 року ОСОБА_1 визнано таким, що приступив до виконання обов`язків за посадою радіотелефоніста 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони взводних опорних пунктів) (ВОС 419640П), якого призначено на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 02 вересня 2015 року № 27 о/с.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України «М» від 10 вересня 2015 року № 25, було призначено кочегарів по опаленню польових печей взводних опорних пунктів військової частини НОМЕР_1 НГУ в секторі «М» та закріплено за взводним опорним пунктом М 3/7 ОД військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_1 .

Відповідно до інструкції з охорони праці кочегару по опаленню польових печей в умовах розташування підрозділів частини на полігоні (у таборі), в наметах, затвердженої командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_7 , при топленні печей забороняється:

-залишати печі без догляду;

-застосовувати для топки печей дрова по довжині перевищуючі розміри топливників печей, не розколоті дрова, а також застосовувати для розтоплення горючі рідини;

-допускати перегрівання печей;

-сушити та складати на печах, димоходах і безпосередньо біля них одяг, паливо, інші горючі предмети та матеріали;

-залишати відкритими дверцята паливника;

-залишати в наметі не загашені жарини та золу в металевому посуді, встановленому на дерев`яній підлозі або горючій підставці;

-користуватися вентилями з погнутими штоками;

-викидати неостивший попіл поблизу легкозаймистих предметів;

-проводити опалення печей при наявності тріщин, несправних протипожежних розділок та при відсутності передтопочних листів.

З 22.01.2016 року ОСОБА_1 був відряджений для виконання бойових завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» (участі в антитерористичній операції) у складі військового оперативного резерву 16 полку охорони громадського порядку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в розпорядження командира об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М».

Під час виконання завдань в зоні проведення антитерористичної операції солдат ОСОБА_1 у складі підрозділу ніс службу з охорони взводного опорного пункту № М3/7.

06 квітня 2016 року на взводному опорному пункті № М3/7, під час несення служби ОСОБА_1 в якості опалювача, що підтверджено в ході розгляду справи відповідачем, сталась пожежа, в результаті якої, було знищено та пошкоджено військове майно служби озброєння, речове майно та документи.

З метою з`ясування причин та обставин пожежі, встановлення винних осіб та їх притягнення до відповідальності, наказом командира об`єднаного угрупування Національної гвардії України в секторі «М» від 06.04.2016 року №86, за даним фактом було призначене службове розслідування.

Згідно висновку службового розслідування по факту виникнення 06 квітня 2016 року пожежі на взводному опорному пункті № М 3/7 військового оперативного резерву військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ, що спричинила пошкодження зброї боєприпасів, засобів індивідуального захисту, речового майна затвердженого командиром об`єднаного угруповання Національної гвардії України «М» ОСОБА_3 3 квітня 2016 року, «знищення озброєння, боєприпасів та засобів бронезахисту, іншого майна, особистих документів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 солдатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 стялося внаслідок пожежі у приміщенні перекритої ущелини (землянки) на ВОП № М3/7 06 квітня 2016 року.

Причиною пожежі стали порушення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 протипожежних правил в обладнанні приміщення перекритої ущелини (землянки), експлуатації не тепломісткої печі типу «буржуйка» та її топки, а саме: вимог ст.ст.187,191 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, додатку 19 до вказаного Статуту, пунктів 2.7, 2.9, 2.12, 2.13 підрозділу 2 «Опалення, вентиляція і кондиціонування» розділу ІV «Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання» Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 р. № 1417.

Зокрема, в порушення зазначеного законодавства, піч-буржуйка встановлена таким чином, що відстань від неї до двоярусних ліжок із складеним на них майном (матрацами, ковдрами, подушками, спальними мішками) складала менше за 0,7 м.; димова труба печі була прокладена у безпосередній близькості від соломи та не була обладнана іскрогасником. Матеріали, що застосовані для облицьовки стін приміщення (дерев`яний брус, солома, тощо) не оброблені вогнезахисною сумішшю.

Умовами пожежі став низький посадовий контроль та неналежне виконання посадовими особами ВОР-ез військової частини НОМЕР_1 вимог ст.ст.189, 191 Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Зазначені порушення допущені:

-старшим ВОП № М3/7 солдатом ОСОБА_4 , яким неналежно виконувалися службові обов`язки встановлені ст.ст.11,16,58,59,187 Статуту внутрішньої служби ЗС України;

-опалювачем солдатом ОСОБА_1 , яким неналежно виконувалися службові обов`язки встановлені ст.ст.11,16,127,128,187 Статуту внутрішньої служби ЗС України;

-командиром 4 стрілецької роти страшим лейтенантом Михайловим Д.С., яким неналежно виконувалися службові обов`язки встановлені ст.ст.58,59,113,114,187,191 Статуту внутрішньої служби ЗС України;

-командиром стрілецького батальйону з охорони взводних опорних пунктів майором ОСОБА_6 , яким неналежно виконувалися службові обов`язки встановлені ст.ст.58,59,101,102,187,191 Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Загальна сума завданої матеріальної шкоди державі внаслідок пожежі на ВОП М3/7 складає 54 358,82 гривень.

Виходячи з вище викладеного, враховуючи, що пожежа була безпосереднім наслідком порушення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 як опалювачем, вимог ст.ст.187,191 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, додатку 19 до вказаного Статуту, пунктів 2.7, 2.9, 2.12, 2.13 підрозділу 2 «Опалення, вентиляція і кондиціонування» розділу ІV «Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання» Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, то понесена військовою частиною НОМЕР_1 сума збитків підлягає до стягнення з відповідача як винної особи.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року (далі Положення).

Відповідно до п. 1 Положення за шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, утратою або незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові витрати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними частинами. До нього належать усі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

У відповідності до п.3 вказаного Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

За змістом пунктів 2, 13, 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами.

У разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі.

Відповідно до змісту розділу IV "Визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування" Положення у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди призначається розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб, на підставі якого у місячний термін видається наказ про стягнення заподіяної шкоди. У разі коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування шкоди проводиться шляхом подачі позову до відповідного суду.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Частиною 1 п. 10 цього Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків. передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Так як в діях ОСОБА_1 не було умислу на спричинення шкоди державі, а було недбале виконання ним службових обов`язків залишення без нагляду печі «буржуйки» суд приходить до висновку, що виниклі між сторонами за вказаних вище обставин правовідносини регулюються самеп.10 вказаного Положення і відповідач повинен нести матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, який дорівнює 7177 грн. 60 коп., відповідно до довідки №790 від 18 жовтня 2016 року виданої командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України матеріальну шкоду у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 7177,60 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано на адресу суду належних та допустимих доказів про те, що він звільнений від сплати судового збору.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то судові витрати необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме стягнути судові витрати в сумі 181,90 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,- суд

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7177 (сім тисяч сто сімдесят сім) гривень 60 копійок, в рахунок відшкодування судових витрат по справі 181 (сто вісімдесят одну) гривню 90 копійок, а всього стягнути 7359 (сім тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 50 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення виготовлений 09 грудня 2016 року.

Суддя: С.С. Кривошея.