У х в а л а

29 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Орсан», треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Луб'яна», управління Держземагентства у Миколаївському районі Львівської області, Бродківська сільська рада Миколаївського району Львівської області, про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання державного акта на право постійного користування землею нечинним,

в с т а н о в и л а :

Миколаївський районний суд Львівської області рішенням від 28 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив; припинив право постійного користування земельною ділянкою Фермерського господарства «Орсан» (далі - ФГ «Орсан») площею 20,64 га на території Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області; державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданий приватному сільськогосподарському підприємству «Орсан», визнав нечинним.

Апеляційний суд Львівської області 16 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасував й ухвали нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила; рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року залишила без змін.

8 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 120, 125, 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статі 377 Цивільного кодексу України.

На підтвердження підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 21 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, виходив з відсутності правових підстав для припинення права користування земельною ділянкою з огляду на те, що спірна земельна ділянка площею 20,64 га надана у постійне користування ФГ «Орсан» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а оскільки позивач набув право власності на частину нерухомого майна, розташованого на землі господарського двору, то він не позбавлений можливості звернутись до органів місцевого самоврядування в порядку, передбаченому статтею 149 ЗК України, щодо вилучення земельної ділянки, необхідної для обслуговування споруд, що належать йому на праві власності.

Разом з тим у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року міститься правовий висновок про те, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, та відповідно висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року, на які заявник посилається на підтвердження підстави перегляду вказаного судового рішення, висловлені у правовідносинах з відмінними предметами спору, підставами позову, змістом позовних вимог. Тому вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Орсан», треті особи: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Луб'яна», управління Держземагентства у Миколаївському районі Львівської області, Бродківська сільська рада Миколаївського району Львівської області, про припинення права постійного користування земельною ділянкою та визнання державного акта на право постійного користування землею нечинним за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко