АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1076/16 Головуючий 1 інст.- Шарко О.П.
Справа № 645/9091/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого -Кругової С.С.,

суддів: Зазулинської Т.П., Міненкової Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Аско-Медсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача компенсацію матеріальної шкоди у розмірі 96054,63 грн. та моральної у розмірі 10000 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суму 96054 грн. 63 коп. (дев'яносто шість тисяч п'ятдесят чотири гривні шістдесят три копійки). Стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 2000 грн. (дві тисячі гривень). Стягнуто з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подачу позовної заяви у сумі 2178 грн. 55 коп. (дві тисячі сто сімдесят вісім гривень п'ятдесят п'ять копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 96054,63 грн., моральної шкоди - 2000 грн., а також судових витрат в розмірі 2178,55 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню в частині задоволення позову.

Вказує , що дане рішення ухвалено з порушенням чинного законодавства у зв'язку з тим, що судом не встановлено розмір страхової суми, яка підлягала відшкодуванню страховиком. Судом не враховано , що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, то така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Судом першої інстанції безпідставно було стягнуто моральну шкоду на користь позивача, так як ні факт завдання шкоди ні її розмір позивач не довів. В порушення вимог чинного законодавства не сприяючи повному та всебічному з'ясуванню обставин по справі, суд відмовив у клопотанні про проведення повторної експертизи порушуючи право на захист та надання доказів.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на ці вимоги, справа переглядається в апеляційному порядку в частині задоволення позову. В частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку справа не переглядається, оскільки позивачем рішення суду не оскаржувалося.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з винної особи підлягає стягненню майнова і частково моральна шкода.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 26 серпня 2014 р. приблизно о 17 год., 40 хв., на регульованому перехресті пр.-т Московський вул. Північна, у м.Харкові відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля «Skoda Octavia TOUR», під керуванням ОСОБА_1 реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобілі зазнали технічні ушкодження.

16 жовтня 2014 р. старшим інспектором ВОМ ДТП дізнання та розшуку ТЗ, що зникли з місця ДТП УДАІГУМВС України в Харківській області було складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.10.2014 р. відносно ОСОБА_4. У зазначеному протоколі було вказано, що він порушив вимоги підпункту «е» пункту 8.7.3 та пункту 8.10 Правил дорожнього руху, за яке ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність.

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 3 червня 2015 року (справа №645/8982/14) ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності, визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо - транспортної пригоди, провадження у справі закрито, у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 7 липня 2015 року зазначена постанова у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4 скасована, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

З зазначеної постанови вбачається, що судом першої інстанції не здобуті беззаперечні докази порушення водієм ОСОБА_4 п.п.8.7.3е, 8.10.ПДР України, а всі сумніви щодо доведеності його вини апеляційний суд тлумачив на його користь і вважав, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованим.

У висновку призначеної Фрунзенським районним судом м. Харкова судової - автотехнічної експертизи № 1001 від 23.04.2015 р. у справі про адміністративне правопорушення у відношенні водія ОСОБА_4, зазначено наступне: «пояснення водія ОСОБА_1 про виїзд на перехрестя на зелене світло, враховуючи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також про режим роботи світлофора на даному перехресті, з технічної точки зору, є неспроможними; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього рухуУкраїни та не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього рухуУкраїни; в діях водія автомобіля ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього рухуУкраїни, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної нагоди.

Натомість, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Шкода ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 «е» 8.10 Правил дорожнього рухуУкраїни, технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля Шкода ОСОБА_1 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 8.7.3 «е» 8.10 Правил дорожнього рухуУкраїни для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Шкода ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 «е» 8.10 Правил дорожнього рухуУкраїни та знаходилися, з технічної точки в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди».

Отже, судовим розглядом встановлено, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.п. 8.7.3 «е» 8.10 Правил дорожнього руху України та дії відповідача знаходилися, з технічної точки в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди» в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача і йому діями відповідача заподіяно майнову шкоду.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Автомобіль «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року виробництва, на праві власності належить ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3).

Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 96054 грн. 63 коп.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції правомірно застосував наступні норми матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції правильно виходячи з вимог розумності та справедливості, врахувавши глибину душевних страждань позивача, який через дорожньо-транспортну пригоду зазнав душевних страждань, які полягають у порушенні життєвого укладу, внаслідок пошкодження автомобіля, погіршення якості життя, зокрема, через значні незручності у пересуванні через ДТП, дійшов висновку про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн. на користь позивача.

Доводи відповідача про безпідставну відмову суду першої інстанції у проведенні повторної експертизи спростовуються матеріалами справи, які свідчать, що відповідач з таким клопотанням до суду першої інстанції не звертався. В суді апеляційної інстанції позивач просив призначити судову автотехнічну експертизу, але в задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки така експертиза раніше була проведена і на обгрунтування доводів про необхідність проведення повторної експертизи позивачем підстав наведено не було.

Що стосується доводів відповідача про неврахування судом обставин які свідчать, що його відповідальність була застрахована , судова колегія погоджуючись з рішенням суду виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому діючим законодавством України.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ / 1369735, укладеного з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» 02 липня 2014 року.

Позивач звернувся до страховика - ПАТ «СК «АСКО-Медсервіс» із заявою про виплату страхового відшкодування від 20.07.2015 р., надавши усі документи, необхідні для виплати страхового відшкодування,

Після чого ПАТ «СК «АСКО-Медсервіс» звернулося до Суб'єкта оціночної діяльності з метою проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Відповідно до Звіту № 580 з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля, складеного суб'єктом оціночної діяльності 20.08.2015 р., вартість матеріальної шкоди, завданої володільцеві автомобіля «NISSAN ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року виробництва, який постраждав у результаті ДТП 26.08.2014 року, визначається рівною ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження і становить - 96054,63 з урахуванням ПДВ».

Згідно повідомлення ПАТ «СК «АСКО-Медсервіс» від 21.10.2015 р. № 80/10 для виплати страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце внаслідок зіткнення автомобілів, страховик має право вимагати відповідну постанову суду (а.с.58).

Відповідно до ст. 6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З врахуванням того, що постанови в адміністративній справі про визнання ОСОБА_1 винним не існує і питання наявності його вини вирішується в цій цивільній справі і ПАТ «СК «АСКО-Медсервіс» не залучено до участі у справі в якості відповідача та до нього позивачем не заявлено вимог, доводи апеляційної скарги про покладення часткової відповідальності на страхову компанію не можуть бути задоволені.

Судова колегія погоджуючись з рішенням районного суду і відхиляючи доводи відповідача про часткове задоволення позовних вимог за рахунок страхової компанії враховує Правовий висновок Верховного Суду України від 20 січня 2016 року по цивільній справі № 6 - 2808 цс15 відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

Н.О. Міненкова