Дата документу 29.06.2016
Справа № 320/1896/16-ц
Провадження № 2/320/1749/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2016 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого: судді Дараган Л.В.
за участю секретаря: Данчук К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в м. Мелітополі Запорізької області, цивільну справу за позовом органа опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В позові зазначено, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, вихованням дитини не займаються, її долею не цікавляться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклуються. Позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.
В судове засідання представник позивача не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
В судове засідання відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1059 року, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 08 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 08 листопада 2006 року зроблено відповідний запис № 100.
Згідно повідомлення комунального закладу «Мелітопольська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Гармонія» Запорізької обласної ради від 13 вересня 2013 року, вихованка закладу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, учениця 6-а класу, не стала до занять. Вихователі відвідали дівчину вдома, але їм відповіли, що за даною адресою вони більше не проживають, на телефонні дзвінки батьки не відповідають. Батьки дитини - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за час її навчання в інтернаті недостатньо приділяли уваги вихованню дитини, забирали доньку додому тільки на канікули. Батьки учениці не повернули вчасно дівчину до школи, місце знаходження родини на даний час невідомо.
Згідно повідомлення комунального закладу «Мелітопольська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Гармонія» Запорізької обласної ради від 13 листопада 2013 року, вихованка закладу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, учениця 6-а класу повернулась до занять 04 листопада 2013 року. На вихідні дні вона залишилась в інтернаті у зв'язку з тим, що батьки не мають постійного місця проживання. З матір'ю була проведена бесіда про несення нею відповідальності за виховання та навчання дівчини, про забезпечення її всім необхідним.
Згідно повідомлення комунального закладу «Мелітопольська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Гармонія» Запорізької обласної ради від 28 травня 2015 року, вихованка закладу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, учениця 7-а класу, з 11 травня 2015 року почала пропускати заняття без поважних причин. Класний керівник та вихователь пробували з'ясувати причину відсутності у школі у матері дівчини, але вона не знала місце знаходження доньки. У процесі пошуків з'ясувалося, що вона разом із іншою вихованкою інтернату ОСОБА_4. спілкувались та залишились на ніч у випускника інтернату ОСОБА_5.. 20 травня 2015 року вихователь знайшов дівчат, вони намагалися від нього втекти. Дівчата були брудні, неохайні, втомлені, грубо поводились з вихователем. Педагог привів їх до школи, де вони пробули до вихідних і 23 травня 2015 року ОСОБА_3 забрала мати. Після вихідних дівчина не повернулась до школи. Педагоги неодноразово зв'язувались по телефону з ученицею та її матір'ю, кілька разів виїжджали до них додому, мати не знала, де її донька перебуває. Як потім стало відомо, ОСОБА_4. і ОСОБА_3 кожного дня відпочивають на річці біля с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, розпивають спиртні напої. Повернути вихованок до школи вихователі не змогли, бо на телефонні дзвінки вони не відповідають, матері знову не знають, де вони знаходяться, дома дівчата відсутні. Родина ОСОБА_1 перебуває на шкільному обліку як неблагополучна. Мати ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, постійного місця проживання та роботи не має, працює сезонно по полях, часто зловживає алкоголем, на запрошення школи не реагує, вихованням та утримання доньки не займається, часто самі педагоги приносили одяг дівчинці та забезпечували її необхідним за свій рахунок.
Згідно постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2015 року, ОСОБА_2 було визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 гривень 00 копійок. Зазначена постанова набрала законної сили 24 липня 2015 року.
Згідно повідомлення комунального закладу «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради від 05 жовтня 2015 року, 01 жовтня 2015 року до закладу влаштовано неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно заяви матері ОСОБА_2 від 01 жовтня 2015 року. Родина мешкає за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно повідомлення Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 15 січня 2016 року, сім'я ОСОБА_2, в якій виховується неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради Запорізької області від 10 червня 2015 року № 6 та наказу Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 10 червня 2015 року № 23, сім'ю було взято під соціальний супровід у зв'язку із низьким виховним потенціалом матері та конфліктами у родині. Під час перебування сім'ї ОСОБА_2 під соціальним супроводом матір було проінформовано про можливість отримання повного комплексу соціальних послуг з метою подолання складних життєвих обставин, роз'яснено норми чинного законодавства України щодо реалізації батьківських обов'язків та наслідки за їх невиконання. 01 жовтня 2015 року неповнолітню дитину згідно заяви матері було влаштовано до комунального закладу «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. За весь період перебування дитини в комунальному закладі мати періодично відвідувала доньку, а саме: 16 жовтня 2015 року, 05 листопада 2015 року, 23 листопада 2015 року, 03 грудня 2015 року, 21 грудня 2015 року. 19 листопада 2015 року ОСОБА_2 у телефонному режимі повідомила фахівцю із соціальної роботи, що вона не готова повернути дитину до дому в зв'язку зі складними життєвими обставинами: брак коштів на опалення будинку та повноцінне харчування дитини. Під час відвідування фахівцем із соціальної роботи 23 жовтня 2015 року та 09 листопада 2015 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, вдома не було. На неодноразові запрошення до спеціалістів центру матір не з'являлася. 08 грудня 2015 року фахівець із соціальної роботи поінформував ОСОБА_2 щодо необхідності написання письмового подовження терміну перебування дитини у комунальному закладі на час опалювального періоду. 12 січня 2016 року стало відомо, що ОСОБА_2 досі не написала письмову заяву щодо подовження терміну перебування дитини в комунальному закладі «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. ОСОБА_2 неохоче співпрацює з фахівцем із соціальної роботи, рекомендації фахівця не виконує.
Згідно акту обстеження умов проживання від 16 березня 2016 року, виданого службою у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, за адресою: АДРЕСА_2, проживає ОСОБА_1. Умови проживання незадовільні, будинок не опалюється. В будинку незадовільні умови проживання, із меблів в наявності одне ліжко, стіл, та шафа для посуду. Продукти харчування, засоби для опалення помешкання. На момент відвідування ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, у нього перебував сторонній чоловік, з яким вони розпивали горілку. У ОСОБА_1 відсутні засоби для існування. В будинку взагалі відсутні умови для проживання дитини, зі слів ОСОБА_1 встановлено, що він з 1997 року не проживає із своєю дружиною ОСОБА_2, з її слів йому відомо, що у неї народилася дитина і він записаний батьком цієї дитини. ОСОБА_1 ніколи не бачив дитини, не спілкувався з нею.
Згідно повідомлень комунального закладу «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради від 23 березня 2016 року та 29 червня 2016 року, за період з 01 жовтня 2015 року по 29 червня 2016 року перебування неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в закладі, її мати - ОСОБА_2 відвідувала дитину п'ять разів, а саме: 07 грудня 2015 року, 31 грудня 2015 року, 14 лютого 2016 року, 21 лютого 2016 року, 20 березня 2016 року.
Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14 квітня 2016 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2, встановлено, що батьки тривалий час не виконують батьківські обов'язки по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не піклуються про її фізичний, розумовий та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Тому орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Таким чином, судом встановлено, що батьки дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 систематично, навмисно та свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини протягом тривалого часу: не виявляють інтересу до існування своєї дитини, її долею не цікавляться, вихованням не займаються, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують їй харчування та лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не виявляють бажання спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі.
Крім того, відповідачі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, хоча є працездатними та мають можливість надавати допомогу на утримання доньки.
На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність, в інтересах неповнолітньої дитини, позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини та стягнути з кожного з відповідачів на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.
Відповідно до ст. 88 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з кожного відповідача на користь держави.
Керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 107, 197, 208, 212 - 215, 224 - 228, 367 ЦПК України,
Позов органа опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Іжевськ Росії, на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Іжевськ Росії, на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: