Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Друга Сумська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного непроживання, визнання особи такою, що не прийняла спадщину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 3 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 12 липня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись не те, що він є сином ОСОБА_7, яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1998 року він постійно проживав з матір'ю та був зареєстрований в АДРЕСА_1. За вказаною адресою також зареєстрований відповідач ОСОБА_5, який до 2007 року винаймав житло. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, зокрема і на належний їй на праві власності житловий будинок, розташований по

АДРЕСА_1. На момент смерті, ОСОБА_7 інших дітей, крім позивача не мала. Зазначав, що він є інвалідом третьої групи онкозахворювання та пенсіонером за віком. Після звернення до Другої Сумської нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7, йому стало відомо, що у 2003 року мати склала заповіт на користь ОСОБА_5 Даний заповіт він оскаржив у судовому порядку, а відповідач ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом про усунення від права на спадкування. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2014 року у задоволенні позовів відмовлено. Рішенням суду встановлено, що з 2001 року до 2007 pоку відповідач ОСОБА_5 проживав за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1. Листом від 6 березня 2014 року Друга Сумська державна нотаріальна контора повідомила, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини була заведена спадкова справа, інші заяви на прийняття спадщини в спадковій справі відсутні.

Вважав, що оскільки ОСОБА_5, на ім'я якого складено заповіт, фактично на момент смерті зі спадкодавцем не проживав, заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк не подавав та не вчиняв, передбачених законом дій, які б свідчили про прийняття спадщини, то він є таким, що спадщину не прийняв.

Ураховуючи наведене, позивач просив встановити факт постійного непроживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 станом

на ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати відповідача таким, що не прийняв спадщину за заповітом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_7

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 3 червня

2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 12 липня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд правильно застосував положення ст. 16 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку в порядку ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного правового висновку, що позивач звернувся за захистом своїх прав у спосіб не передбачений ст. 16 ЦК України.

Апеляційним судом установлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання за позивачем права на спадкове майно після смерті

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, проте обраний позивачем спосіб захисту - встановлення факту постійного непроживання, визнання особи такою, що не прийняла спадщину, не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Сумської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська