Провадження № 2-3317/16
у справі №760/5377/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

21.03.2016 позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 в якому, просить визнати за нею право власності на 1/30 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона та відповідач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті останньої у складі спадкового майна залишилася 1/15 частина квартири АДРЕСА_1, належної її на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого після смерті ОСОБА_6 держаним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Русіною Н.О. від 11.07.1996.

21.08.2005 вона подала до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця. Також звернулася до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Проте, нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/30 частину вищевказаної квартири, оскільки спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації її права власності на зазначене нерухоме майно.

Посилаючись на зазначені вище обставини позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, у зв'язку з чим, з урахування положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помела ОСОБА_5, що посвідчується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Позивач ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5. Зазначена обставина підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме, довідкою Печерського районного відділу реєстрації актів цивільного стану м. Києва, свідоцтвом про переміну прізвища серія НОМЕР_2 від 18.01.2005, виданого ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Як далі видно з матеріалів справи, за життя ОСОБА_5 на праві власності належала 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане згідно з розпорядженням від 10.08.1995 №11252 відділом приватизації Залізничної районної Ради народних депутатів.

Крім того, ОСОБА_5 успадкувала 1/15 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті співвласника - її чоловіка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого держаним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Русіною Н.О. від 11.07.1996.

Разом з цим, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, право власності на 1/15 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 в органах БТІ зареєстроване не було.

21.08.2005 позивач подала до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця. Як видно з матеріалів спадкової справи №624/2015 заведеної Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, позивач та відповідач є єдиними спадкоємцем за законом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця.

Позивач звернулася до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою нотаріуса від 28.12.2015 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/30 частину квартири АДРЕСА_1, оскільки спадкодавцем при житті не було здійснено державної реєстрації її права власності на зазначене нерухоме майно.

Правовідносини щодо спадкування позивачем спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, підпадають під регулювання глав 84, 86-87, 89 книги шостої Цивільного кодексу України (ЦК).

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1220 ЦК, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, нормами ст. 1269 ЦК передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Матеріалами справи достовірно підтверджується, що померла ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 До складу цієї спадщини входить право власності на 1/30 частину квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_5, позивач набула права на спадкування за законом на 1/30 частини квартири АДРЕСА_1. Окрім того, як вже зазначено судом, позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5

У відповідності до статті 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За змістом ст. 392, ЦК право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/30 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5 - знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді і підлягають задоволенню, оскільки останньою було прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування за законом зазначеного майна та відповідні права спадкодавця.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 386, 392, 1218, 1258, 1262, 1268, 1296, 1297, 1299 Цивільно кодексу України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/30 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів з дня отримання його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя