Справа № 569/4422/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю скаржника ОСОБА_1,

представника скаржника ОСОБА_2,

представника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, суд

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій він просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 січня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 45829406 по виконанню виконавчого листа № 569/369/13-ц, виданого 04 грудня 2014 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили суд скаргу задоволити, оскільки вважають, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 січня2015 року є незаконною та підлягає скасуванню. Зокрема, вказують на те, що при виконанні вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем не було надано ОСОБА_1 строку для самостійного виконання судового рішення. Заборгованість по аліментах, яка існувала на час прийняття постанови, була незначною порівняно з вартістю майна, а саме, 1/2 частини трьохкімнатної квартири, що належала заявнику на праві власності. Копія постанови ОСОБА_1 не направлялась і про складення акту чи проведення опису майна його не повідомляли. Вважають, що накладення арешту на майно без відома заявника порушує його право власності. Крім того зазначають, що строк звернення зі скаргою до суду ОСОБА_1 не пропустив, так як дізнався про винесену постанову 04 квітня 2016 року, а тому підстав для клопотання про його поновлення немає.

Представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 в судовому засіданні в судовому засіданні скаргу не визнав і у задоволенні скарги просить суд відмовити. Пояснив суду, що у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_8 і ОСОБА_1, обєднане в одне провадження 15 грудня 2014 року, в рамках якого постановою державного виконавця від 17 січня 2015 року було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. На час винесення постанови заборгованість по аліментах перед ОСОБА_6 складала більше 20 000 грн., а перед ОСОБА_8 біля 80 000 грн. 15 жовтня 2015 року копія даної постанови разом з розрахунком заборгованості по аліментах були направлені як стягувачу ОСОБА_6, так і боржнику ОСОБА_1 Рішення державного виконавця по накладенню арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження вважає правомірними, такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Крім того вважає, що ОСОБА_1 пропустив встановлений статтею 385 ЦПК України десятиденний строк оскарження постанови до суду, а тому скаргу потрібно залишити без розгляду.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 не визнав, пославшись на правомірність дій державного виконавця, які були направлені та привели до реального виконання рішень суду, вимоги скарги вважає безпідставними, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши скаржника ОСОБА_1, представника скаржника ОСОБА_2, представника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3, представника заінтересованої особи ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_8 і ОСОБА_1, обєднане в одне провадження 15 грудня 2014 року.

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС РМУЮ ОСОБА_5 17 січня 2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження цього майна.

Як слідує з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 жовтня 2015 року, на підставі постанови від 17 січня 2015 року було накладено арешт на належне ОСОБА_1 Стосовно нерухомого майна ОСОБА_1, а саме 1/2 частини належної йому на праві власності квартири, 07 квітня 2015 року проведено державну реєстрацію цього обтяження.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 15 жовтня 2015 року слідує, що станом на 30 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_6 становила 26 661 грн.

Як слідує з журналу реєстрації кореспонденції Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, розрахунок заборгованості по аліментах та копія постанови від 17 січня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були направлені ОСОБА_1 15 жовтня 2015 року на адресу: м. Рівне, вул. Гагаріна, 67/118.

З матеріалів справи вбачається, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 21 березня 2016 року, звернувшись до начальника відділу ДВС із заявою про зупинення продажу квартири.

З квитанції ПриватБанку від 29 березня 2016 року слідує, що 29 березня 2016 року ОСОБА_1 перерахував ВДВС РМУЮ в рахунок погашення заборгованості по аліментах, які підлягали сплаті ним на користь ОСОБА_6 28763,08 грн.

08 квітня 2016року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проте не просив суд поновити строк для звернення до суду.

25 травня 2016 року Рівненським міським судом було постановлено ухвалу, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В силу ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року " Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз'яснено, що відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 24 червня 2016 року, Рівненський міський суд, розглядаючи скаргу, правового висновку про поважність пропуску строку на подачу скарги, його поновлення та постановлення з цього приводу процесуального документа не зробив і відповідних правових наслідків не застосував.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки боржником пропущено строк на звернення до суду, а до скарги не подано клопотання про поновлення строку на звернення із зазначенням поважності причин пропуску строку встановленого законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 72, 383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_9