У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Рівненського міського суду від 1 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного підприємства "Рівне вечірнє", ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 1 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:

Визнано інформацію, розміщену на ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10:16 год. в статті "ІНФОРМАЦІЯ_12" (ІНФОРМАЦІЯ_3): "…начальника митниці ОСОБА_1, якого власна безпека звинувачує у розтраті державного майна, а відтепер і у корупції", "Як зазначає заступник начальника відділу власної безпеки при ГУ ДФС у Рівненській області ГУВБ ДФС України ОСОБА_2, вилучили з квартир митників також речі, які мають значення для вказаного кримінального провадження та можуть бути доказами.", недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Визнано інформацію, розміщену на ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16:55 год. в статті "За начальником Рівненської митниці стежили. Вилучені у батьків гроші - його, стверджують у ДФС" (ІНФОРМАЦІЯ_4: "…у ДФС, вже два місяці триває розслідування кримінального провадження, яке стосується ОСОБА_1 і в якому йдеться про зловживання службовим становищем задля отримання неправомірної вигоди. За ствердженням відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській області, підприємці не сплачували повну вартість за розмитнення товарів на Рівненській митниці, що спричинило тяжкі наслідки для бюджету, а за це нібито "дякували" керівництву митниці. Слідчі, зазначають у ДФС, стежили за паном ОСОБА_1 і встановили, що після зустрічі з підприємцями начальник митниці їхав до батьків, після останнього випадку до ОСОБА_6. За ствердженням ДФС, вилучені кошти і у квартирі батьків, і у квартирі інспектора митниці належать ОСОБА_1. Додають, що батько та мачуха начальника Рівненської митниці не працюють, а тому не можуть мати таких великих статків, бо йдеться не лише про валюту, яку вилучили, а й про кілька квартир, що їм належать, зокрема у Києві", недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Визнано інформацію, розміщену на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5) та опубліковану в друкованому виданні газети "Рівне вечірнє" від ІНФОРМАЦІЯ_6 № НОМЕР_1 у статті "ІНФОРМАЦІЯ_7": "Судячи із того, що підозрювані у корупції митники досі незатримані і спокійно дають пояснення." та "У ДФС готують клопотання про оголошення підозри ОСОБА_1 у корупції, бо впевнені, що майно та гроші його батьків наслідок незаконної діяльності сина.", "В офіційному поясненні йдеться, що деякі підприємці під час митного оформлення транспортних засобів не сплачували в повному обсязі митні платежі до бюджету, натомість, "дякували" начальнику митниці." та опубліковані пояснення ОСОБА_5, начальника відділу власної безпеки ГУ ДФС у Рівненській області: " Під час слідчих дій ми стежили за начальником Рівненської митниці. Після зустрічей із суб'єктами ЗЕД (зовнішньоекономічної торгівлі) він їхав до батьків, під час останнього разу - до ОСОБА_6, а тому ми і прийняли рішення про проведення обшуків у цих двох квартирах. Вилучені гроші долучили до матеріалів справи як доказ. Наразі ми готуємо клопотання про оголошення підозри і ОСОБА_1, і ОСОБА_6 за статтею 364 Кримінального кодексу України (зловживання владою або службовим становищем). Проте слідчий суддя Шевченківського райсуду Києва має перекваліфікувати провадження за статтею 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою). Додам, що ми перевіряємо дані про те, що у батьків начальника митниці, які ніде не працюють, є кілька об'єктів нерухомості, зокрема у Києві.", недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1

Визнано інформацію, розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 (ІНФОРМАЦІЯ_9) та у друкованому виданні газети "Рівне вечірнє"» від ІНФОРМАЦІЯ_10 № НОМЕР_2 в статті "ІНФОРМАЦІЯ_11: "Це почалося з ним тоді, коли у помешканнях його батьків та його ж підлеглої ОСОБА_6 слідчі знайшли під час обшуку понад шістдесят тисяч доларів. Знайшли не випадково - були зафіксовані факти поїздок ОСОБА_1 до батьків та пані ОСОБА_6 одразу ж після зустрічей із підприємцями, які, вірогідно, давали митнику хабарі. Саме із цієї причини Шевченківський райсуд Києва дав дозвіл на обшук в оселях згаданих вище громадян, де й знайшли оті самі шістдесят тисяч.", недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1

Зобов'язано Приватне підприємство "Рівне вечірнє" (далі - ПП "Рівне вечірнє"), ОСОБА_4, ОСОБА_3 протягом десяти днів від дня набрання рішенням законної сили опублікувати на ІНФОРМАЦІЯ_1 спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 наступного змісту: "СПРОСТУВАННЯ! Редакція газети "Рівне вечірнє" спростовує недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 опубліковану в статтях "ІНФОРМАЦІЯ_12", "За начальником Рівненської митниці стежили. Вилучені у батьків гроші його, стверджують у ДФС", "ІНФОРМАЦІЯ_7", "ІНФОРМАЦІЯ_11 розміщені на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 з повідомленням про ухвалене у справі судове рішення, включаючи його резолютивну частину.

Зобов'язано ПП "Рівне вечірнє", ОСОБА_4, ОСОБА_3 не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили опублікувати на першій шпальті газети "Рівне Вечірнє" й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення, спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 наступного змісту: "СПРОСТУВАННЯ! Редакція газети "Рівне вечірнє" спростовує недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 опубліковану в статтях "ІНФОРМАЦІЯ_7" та "ІНФОРМАЦІЯ_11 з повідомленням про ухвалене у справі судове рішення, включаючи його резолютивну частину.

В частині позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовлено за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) на користь ОСОБА_1 551, 20 гривень судового збору.

На рішення суду ГУ ДФС у Рівненській області подало апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність та необґрунтованість через неповне з'ясування обставин справи та порушення судом норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначалось про помилковість висновків суду при вирішенні спірних правовідносин. Так, ДФС у Рівненській області було проведено перевірку організації роботи Рівненської митниці ДФС, в результаті якої виявлено численні недоліки та порушення при організації митного контролю й митного оформлення товарів, транспортних засобів, боротьбі з контрабандою та протидії митним правопорушенням. За наслідками перевірки та на виконання п.п. 1.2. п. 1 наказу ДФС України від 18.09.2015 року № 718 "Про результати перевірок митниць ДФС" наказом ДФС України позивача було звільнено з посади начальника Рівненської митниці ДФС. Обшук, про який йдеться у публікаціях засобів масової інформації, проведено в рамках розслідування слідчим управлінням фінансових розслідувань ДФС України досудового кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Кримінальним провадженням встановлено факт ненадходження до Державного бюджету України митних платежів на суму 235 089, 84 гривень.

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва знайшов обґрунтованими підстави проведення обшуку, виходячи з сукупності наданих доказів у справі, які свідчили про можливе отримання неправомірної вигоди ОСОБА_1

Окрім того, вважає, що публікації в засобах масової інформації містять лише оціночні судження щодо подій, які відбулися, та припущення про можливе порушення вимог закону позивачем. Тобто, на думку ГУ ДФС у Рівненській області, оприлюднена інформація не є прямим обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів.

З цих підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове, яким в позові відмовити.

Іншими особами, які беруть участь в справі, рішення суду не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки позивачем надано об'єктивні та переконливі докази про поширення відповідачами негативної інформації щодо нього, яка є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію а також щодо зобов'язання спростувати таку інформацію.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із їх безпідставності та недоведеності.

Матеріалами справи встановлено, і ці обставини сторонами не заперечуються, що протягом січня-лютого 2016 року на ІНФОРМАЦІЯ_1 газети "Рівне вечірнє" опубліковано ряд статей, де викладено певну інформацію щодо позивача ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10:16 год. розміщено статтю під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_12" (ІНФОРМАЦІЯ_3), в якій, зокрема, наведено таку інформацію: "…начальника митниці ОСОБА_1, якого власна безпека звинувачує у розтраті державного майна, а відтепер і у корупції", "Як зазначає заступник начальника відділу власної безпеки при ГУ ДФС у Рівненській області ГУВБ ДФС України ОСОБА_2, вилучили з квартир митників також речі, які мають значення для вказаного кримінального провадження та можуть бути доказами."

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16:55 год. була розміщена стаття під назвою "За начальником Рівненської митниці стежили. Вилучені у батьків гроші його, стверджують у ДФС" з використанням фотознімку, на якому зображений позивач ОСОБА_1.(ІНФОРМАЦІЯ_4, в якій, зокрема, викладено інформацію такого змісту: "…у ДФС, вже два місяці триває розслідування кримінального провадження, яке стосується ОСОБА_1 і в якому йдеться про зловживання службовим становищем задля отримання неправомірної вигоди. За ствердженням відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській області, підприємці не сплачували повну вартість за розмитнення товарів на Рівненській митниці, що спричинило тяжкі наслідки для бюджету, а за це нібито "дякували" керівництву митниці. Слідчі, зазначають у ДФС, стежили за паном ОСОБА_1 і встановили, що після зустрічі з підприємцями начальник митниці їхав до батьків, після останнього випадку - до ОСОБА_6. За ствердженням ДФС, вилучені кошти і у квартирі батьків, і у квартирі інспектора митниці належать ОСОБА_1. Додають, що батько та мачуха начальника Рівненської митниці не працюють, а тому не можуть мати таких великих статків, бо йдеться не лише про валюту, яку вилучили, а й про кілька квартир, що їм належать, зокрема у Києві".

ІНФОРМАЦІЯ_6 в мережі Інтернет на ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5) та в друкованому виданні газети "Рівне вечірнє" № НОМЕР_1 на першій шпальті була розміщена стаття під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_7" з фотозображенням позивача на фоні грошових купюр, в якій, зокрема, викладена інформація такого змісту: "Судячи із того, що підозрювані у корупції митники досі незатримані і спокійно дають пояснення." та "У ДФС готують клопотання про оголошення підозри ОСОБА_1 у корупції, бо впевнені, що майно та гроші його батьків - наслідок незаконної діяльності сина.", "В офіційному поясненні йдеться, що деякі підприємці під час митного оформлення транспортних засобів не сплачували в повному обсязі митні платежі до бюджету, натомість, "дякували" начальнику митниці." та опубліковані пояснення ОСОБА_5, начальника Відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Рівненській області: " - Під час слідчих дій ми стежили за начальником Рівненської митниці. Після зустрічей із суб'єктами ЗЕД (зовнішньоекономічної торгівлі) він їхав до батьків, під час останнього разу - до ОСОБА_6, а тому ми і прийняли рішення про проведення обшуків у цих двох квартирах. Вилучені гроші долучили до матеріалів справи як доказ. Наразі ми готуємо клопотання про оголошення підозри і ОСОБА_1, і ОСОБА_6 за статтею 364 Кримінального кодексу України (зловживання владою або службовим становищем). Проте слідчий суддя Шевченківського райсуду Києва має перекваліфікувати провадження за статтею 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою). Додам, що ми перевіряємо дані про те, що у батьків начальника митниці, які ніде не працюють, є кілька об'єктів нерухомості, зокрема у Києві." Автор статті ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_10 в мережі Інтернет на ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9) та у друкованому виданні газети "Рівне вечірнє" № НОМЕР_2 на першій шпальті була розміщена стаття під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_11, яка містить світлини з фотозображенням ОСОБА_1 та ОСОБА_6, та у якій викладена, зокрема, інформація такого змісту: "Це почалося з ним тоді, коли у помешканнях його батьків та його ж підлеглої ОСОБА_6 слідчі знайшли під час обшуку понад шістдесят тисяч доларів. Знайшли не випадково - були зафіксовані факти поїздок ОСОБА_1 до батьків та пані ОСОБА_6 одразу ж після зустрічей із підприємцями, які, вірогідно, давали митнику хабарі. Саме із цієї причини Шевченківський райсуд Києва дав дозвіл на обшук в оселях згаданих вище громадян, де й знайшли оті самі шістдесят тисяч".

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що до застосування при вирішенні спірних правовідносин підлягають норми матеріального права, про застосування яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в частині судового захисту порушених особистих немайнових прав ОСОБА_1 та відмовив у відшкодуванні моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інформацію" інформацією є будь - які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Роз'яснення пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вказують, що під поширенням інформації розуміють опублікування в пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Тому судом обґрунтовано встановлено, що факт поширення статей стверджено розміщенням їх на вказаних веб-сайтах та опублікування в друкованому засобі масової інформації - газеті "Рівне вечірнє".

Як убачається з абз. четвертого п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", у випадку, коли інформація була поширена у засобах масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Правильним також є і висновок суду про те, що оспорювана інформація, яка була поширена за повідомленням співробітників Відділу внутрішньої безпеки при ГУ ДФС у Рівненській області, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_2, є негативною інформацією щодо ОСОБА_1

Характер поширеної інформації свідчить про її негативне спрямування, оскільки позивач фактично прирівнюється до особи, яка вчинила корупційні дії. Позивачу ставиться у вину керівництво протиправними схемами, пов'язаними із зловживанням службового становища та хабарництвом. Неправдиво зазначається про те, що позивач є підозрюваним, що відкрито кримінальне провадження щодо нього та провадиться досудове розслідування кримінального провадження із зловживання ним службовим становищем, розтраті державного майна та корупції.

В оспорюваних публікаціях недостовірно викладена інформація щодо проведеного 27 січня 2016 року обшуку у квартирі батька позивача - ОСОБА_7

Зокрема у статтях неправдиво зазначено про те, що обшук проведено у позивача, керівника Рівненської митниці, або що обшук проведено за місцем його фактичного проживання.

З листа Рівненської митниці ДФС від 26 лютого 2016 року видно, що за даними особової справи позивача місцем його проживання є АДРЕСА_1, що не могло не бути відомо особам, які поширювали інформацію і які є співробітниками Відділу внутрішньої безпеки при ГУ ДФС у Рівненській області.

Вказані у статтях грошові кошти були вилучені не у ОСОБА_1, як це поширено в оспорюваних статтях, а у його батька - ОСОБА_7

Також недостовірно зазначається й про те, що вилучені кошти, нібито, належать позивачу, мають злочинне походження та є наслідком його протиправної діяльності, зловживанням службовим становищем, а то й хабарем.

При цьому судом вірно взято до уваги, що вилучені під час обшуку грошові кошти ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року повернуто їх власнику - ОСОБА_7, чим фактично підтверджено набуття останнім цих коштів у законний спосіб.

Крім того, недостовірно зазначено, що батько позивача та його мачуха не працюють, адже з наданих позивачем письмових доказів встановлено, що ОСОБА_8 з 2001 року по теперішній час працює терапевтом в Рівненському обласному центрі медико-соціальної експертизи, а ОСОБА_7 на даний час є пенсіонером, отримує пенсію, раніше займався підприємницькою діяльністю, в зв'язку з чим може мати певні заощадження.

Неправдиво викладена інформація і про те, що кримінальні провадження порушені за фактами зловживання ОСОБА_1 службовим становищем з метою отримання неправомірної вигоди шляхом проведення митного оформлення транспортних засобів без належної сплати суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в повному обсязі митних платежів до бюджету.

Як убачається з листів прокуратури Рівненської області від 21 січня 2016 року № 17-1975-15 та від 1 березня 2016 року № 15/1-1303-16, ОСОБА_1 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000195 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України, як свідок для давання показань не викликався, про підозру йому не повідомлялося, жодних негласних слідчих (розшукових) дій щодо нього не провадилися.

Правильними є посилання суду на пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ є частиною національного законодавства. Дане положення встановлює, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, даних рішенням від 12 січня 2012 року в справі "Довженко проти України", предметом розгляду якої було порушення прав заявника на презумпцію невинуватості висловлюваннями високопоставленої особи, заяви відповідальної посадової особи передували оцінці відповідних фактів компетентним судовим органом і спонукали громадськість вважати заявника винним. При цьому Європейський суд з прав людини вважав, що має місце порушення пункту 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вірно визнав обґрунтованими доводи позивача про те, що поширення негативної та недостовірної інформації саме посадовими особами - начальником та заступником начальника Відділу внутрішньої безпеки при ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_5 і ОСОБА_2, дискредитує позивача в очах оточуючих, формуючи відповідну негативну оцінку його ділових та професійних якостей, може сформувати або вже сформувало у громадськості думку про його причетність до кримінальної діяльності, корупції та хабарництва, що не відповідає дійсності та ганьбить позивача, порушує його право на повагу до честі та гідності, а також на недоторканість ділової репутації.

Поширена інформація викладена у формі конкретних фактів і є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, адже в оспорюваних статтях містяться фрагменти, які не можна розцінювати як гостру критичну оцінку діяльності позивача. Натомість в них прямо вказується про вчинення позивачем тих чи інших правопорушень, а тому зазначені обставини можуть бути перевірені на предмет їх правдивості і достовірності.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Конституція України в статті 3 визначає, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Норми ст. 299 ЦК України передбачають право фізичної особи на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно із ч. 1 статті 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Відповідно до ч. 1 статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Конституція України встановила, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (ч. 1 ст. 8).

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в пункті 15 своєї постанови № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вбачається, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Частиною 3 статті 277 ЦК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Роз'яснення абз. другого п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вказують, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Розповсюдження вказаної недостовірної інформації, яка має негативний характер, завдає шкоди не тільки честі та гідності позивача, але і його діловій репутації.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При вирішенні спірних правовідносин та ухваленні оскаржуваного рішення судом правильно враховано, що згідно зі ст. 227 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Між тим, належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності поширеної інформації, яка оспорюється позивачем, відповідачі суду не надали, а судом їх не було здобуто.

Наведеними висновками суду першої інстанції спростовуються доводи апеляційної скарги про оціночність суджень, що висловлені в оприлюдненій інформації, а також про відсутність безпосереднього прямого обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, тобто, що такі обставини тільки припускаються.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Сформульовані у цій статті Основного Закону України положення ґрунтуються на принципі презумпції невинуватості людини, відображеному в ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, де зазначається, що кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинуватим, доки винуватість його не буде доведена згідно з законом. Цей принцип закріплено і в національному кримінальному процесуальному законодавстві - ст. 17 КПК України.

Оскільки обвинувального вироку, який вказував би про винуватість позивача, не існує, тому поширена відповідачами інформація про ці обставини є незаконною та передчасною.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому посилання особи, що подала апеляційну скаргу, про необхідність та вимушеність захисту її прав, порушуючи тим самим права позивача, є неприйнятними для апеляційного суду.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є його ухвалення судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 3, 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області відхилити, а рішення Рівненського міського суду від 1 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: