Справа № 237/3886/16-ц
Провадження № 2/237/1463/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.16 року м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі: Бахтіяровій Н.В.,

за участю:

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ТСЦ № 1445 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ТСЦ № 1445, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- договір купівлі-продажу на транспортний засіб у вигляді автомобілю марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуска, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований центром № 1445 від 07.10.2016 року, між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_5 визнати недійсним;

- зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 транспортний засіб у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуска, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований центром № 1445 від 07.10.2016 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуска, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- визнати технічні паспорти, видані ТСЦ № 1445 на транспортний засіб у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуска, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, на імя ОСОБА_5 недійсними.

У судове засідання зявився представник позивачів та позивачі.

У судове засідання відповідачі не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

17.02.2016 року ОСОБА_1, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2, прибдала легковий автомобіль марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, двигун = 1596 куб. см., кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований центром № 1445 від 17.02.2016 року.

Її донька, ОСОБА_6, перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 03.04.2015 року. В травня 2016 року чоловік доньки запропонував їй оформити генеральну довіреність на транспортний засіб, мотивуючи це тим, що транспортний засіб знаходиться в його розпорядження і йому необхідно виїжджати до території, яка не контролюється українською владою, що можливо лише за наявності довіреності.

20.05.2016 року позивач виписала довіреність на імя ОСОБА_4 терміном на три роки, відповідно до якої відповідач серед інших прав мав право продати транспортний засіб будь-кому за ціну та на умовах на свій розсуд, обміняти його на інший транспортний засіб або будь-яке майно, зробити перереєстрацію на нового власника.

Позивач вказує, що дійсно надала довіреність відповідачу у формі генеральної довіреності, однак мала на увазі лише користування автомобілем, дата форма довіреності обумовлена спеціальним статусом перетину лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями, то питання щодо продажу автомобіля з чоловіком, як встановлено ст.ст. 368 ЦК України та 65 СК України, не вирішувалось, чим порушено його права, як одного з подружжя.

В липні 2016 року її донька ОСОБА_6 перестала підтримувати шлюбні відносини з відповідачем. На той час, видана довіреність на його імя скасована не була.

11.10.2016 року позивачці стало відомо, що відповідач не поставивши її до відома, здійснив переоформлення транспортного засобу, 07.10.2016 року в ТСЦ № 1445 м. Волноваха було подано заяву про переоформлення транспортного засобу та укладено договір купівлі-продажу між відповідачем ОСОБА_4 та його матірю ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Таким чином, укладаючи договір купівлі-продажу між собою відповідачі чинили дію направлену на зміну цивільних прав та обовязків щодо транспортного засобу.

Відповідач ОСОБА_4 діючи на підставі довіреності ніби то діяв в інтересах позивачки. Однак надаючи вказану довіреність, позивач вказує, що не могла уявити намір відповідачів щодо зловмисного заволодіння її власністю.

Окрім цього, позивачка вказує, що знайома з ОСОБА_5, якій відомо, що вказаний транспортний засіб належить позивачці, а відповідач ним лише користується.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його діяльність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсних» № 9 від 06.11.2009 року визначено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким, чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 202, 215-216, 232, 244, 655 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 118, 119 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ТСЦ № 1445 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Договір купівлі-продажу на транспортний засіб у вигляді автомобілю марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуска, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований центром № 1445 від 07.10.2016 року, між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_5 визнати недійсним.

Зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 транспортний засіб у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований центром № 1445 від 07.10.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Визнати технічні паспорти, видані ТСЦ № 1445 на транспортний засіб у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, двигун = 1596 куб.см., кузов № НОМЕР_1, на імя ОСОБА_5 недійсними.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 02.12.16 року