Справа № 751/9412/15-ц Провадження № 22-ц/795/1751/2016 Головуючий у I інстанції -Мороз К. В. Доповідач - Губар В. С.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді - Губар В.С.,

суддів: Харечко Л.К., Шитченко Н.В.

секретаря судового засідання - Халимон Т.Ю.

за участю: сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом та просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 57112 грн. грошової компенсації вартості частини автомобіля марки «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_1, яка відповідає половині суми коштів сплачених в період шлюбу на погашення кредиту, отриманого на придбання вказаного автомобіля.

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом, після уточнення якого 04 серпня 2016 року (а.с.42-45, 183) просив:

визнати майно, а саме:

шафу- купе вартістю 8000,00 грн., стіл комп'ютерний вартістю 2500,00 грн., електричний чайник вартістю 300,00 грн., палас вартістю 1800,00 грн., комод вартістю 600,00 грн., м»який куток вартістю 5000,00 грн., телевізор «LG» вартістю 5000,00 грн., ноутбук вартістю 6000,00 грн., кухонний стіл вартістю 1500,00 грн., тюль на вікно вартістю 700,00 грн., тюль на вікно вартістю 300,00 грн., мобільний телефон «Самсунг Doys» вартістю 800,00 грн., мобільний телефон «Нокіа Doys» вартістю 1700,00 грн., підставку під квіти вартістю 400,00 грн., кухонний комбайн вартістю 2500,00 грн., пральну машину «LG» вартістю 3000,00 грн., карниз вартістю 400,00 грн., двері кімнатні вартістю 2300,00 грн., загальною вартістю 37800 грн. спільною сумісною власністю подружжя;

виділити у володіння та користування ОСОБА_2 наступне майно: шафу- купе вартістю 8000,00 грн., стіл комп'ютерний вартістю 2500,00 грн., електричний чайник вартістю 300,00 грн., палас вартістю 1800,00 грн., комод вартістю 600,00 грн., м'який куток вартістю 50000,00 грн., телевізор «LG» вартістю 5000,00 грн., ноутбук вартістю 6000,00 грн., кухонний стіл вартістю 1500,00 грн., тюль на вікно вартістю 700,00 грн., тюль на вікно вартістю 300,00 грн., мобільний телефон «Самсунг Doys» вартістю 800,00 грн., мобільний телефон «Нокіа Doys» вартістю 1700,00 грн., підставку під квіти вартістю 400,00 грн., кухонний комбайн вартістю 2500,00 грн., пральну машину «LG» вартістю 3000,00 грн., карниз вартістю 400,00 грн., двері кімнатні вартістю 2300,00 грн., а всього на загальну суму 37800 грн.,

стягнути з ОСОБА_2 18900 грн. - 1/2 частину вартості набутого майна за час шлюбу;

стягнути з ОСОБА_2 9922 грн. - 1/2 частину витрачених коштів на ремонт.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 23/100 частин транспортного засобу "Chery Amulet", 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, загальною вартістю 89465 грн. 00 коп..

В задоволені решти вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя палас вартістю 1100 грн., вхідні двері Fort "Классик" 860 R вартістю 1980 грн., будівельні матеріали на суму 13108 грн. 00 коп., а в сього на загальну суму 16188 грн. 00 коп..

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, шляхом виділення ОСОБА_1 паласу вартістю 1100 грн., а ОСОБА_2 - вхідних дверей Fort "Классик" 860 R, вартістю 1980 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію відхилення від рівності часток в сумі 6994 грн. 00 коп.

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та просувального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що 12 червня 2008 року ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» уклали кредитний договір на суму 9511,83 доларів США для придбання автомобіля марки Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_1. Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ним було сплачено 41514 грн. 84 коп. в погашення кредиту. ОСОБА_1 вважає, що згідно ст. 60 СК України ОСОБА_2 не має права на половину вказаних коштів, оскільки погашення зазначеного кредиту відбувалось ним особисто за рахунок власних коштів, які не є спільним майном подружжя.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. 57 СК України та необґрунтовано визнав за ОСОБА_2 право власності на 23/100 частин транспортного засобу Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_1.

ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не визнав об'єктом спільної сумісної власності подружжя придбане під час шлюбу майно - шафу-купе вартістю 8000,00 грн., стіл комп'ютерний вартістю 2500,00 грн., електричний чайник вартістю 300,00 грн., палас вартістю 1800,00 грн., комод вартістю 600,00 грн., м»який куток вартістю 5000,00 грн., телевізор «LG» вартістю 5000,00 грн., ноутбук вартістю 6000,00 грн., кухонний стіл вартістю 1500,00 грн., тюль на вікно вартістю 700,00 грн., тюль на вікно вартістю 300,00 грн., мобільний телефон «Самсунг Doys» вартістю 800,00 грн., мобільний телефон «Нокіа Doys» вартістю 1700,00 грн., підставку під квіти вартістю 400,00 грн., кухонний комбайн вартістю 2500,00 грн., пральну машину «LG» вартістю 3000,00 грн., карниз вартістю 400,00 грн., двері кімнатні вартістю 2300,00 грн.

ОСОБА_1 наголошує, що судом першої інстанції безпідставно не узяті до уваги пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_1

ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення вартості здійсненого під час шлюбу ремонту в квартирі АДРЕСА_1.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2016 року - залишити без змін як законне і обґрунтоване.

В апеляційному суді ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні. Пояснив, що під час шлюбу з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом сплачував самостійно без участі ОСОБА_2 Гроші давав його, ОСОБА_1, батько ОСОБА_1 Стверджував що позичив у ОСОБА_3 2000 доларів США, які пішли на погашення кредиту. Повертає ОСОБА_3 позичені гроші сам. Наполягав, що спірні речі та меблі купували разом з ОСОБА_2 під час шлюбу за спільні кошти, але вона меблі кудись вивезла. Не зміг пояснити причини, з яких не надав суду першої інстанції і не надав апеляційному суду оригінал вказаної боргової розписки.

ОСОБА_2 в апеляційному суді скаргу не визнала та вважає її безпідставною. Просила рішення суду першої інстанції залишити в силі. Пояснила, що гроші на погашення кредиту за придбаний ОСОБА_1 автомобіль давала її мати у сумі 2000 доларі США. Меблі та речі вона купила самостійно до укладення шлюбу з ОСОБА_1 ОСОБА_1 прийшов до неї проживати у вже облаштовану квартиру. Їм надали ще одну кімнату - АДРЕСА_1, яку вони спільно ремонтували, гроші на ремонт також давали її тітка та матір. Ремонтні роботи робили куми та знайомі і за роботу їм не платили.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Як встановлено судом, сторони з 12 лютого 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2015 року.

12 червня 2008 р. АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0 за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 9511,83 дол. США, що дорівнює еквіваленту 46162,81 грн. за курсом НБУ на день укладання договору. Кредит надавався для особистих потреб, а саме - на придбання автомобіля "Chery Amulet". Банком прийнято в заставу автомобіль "Chery Amulet", 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Поручителями за цим кредитним договором є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 25 березня 2009 року до Договору банківського рахунку № 1852678 від 12 червня 20018 року, укладеному між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, та згідно дублікатів квитанцій, за дорученням ОСОБА_1 банк здійснював списання коштів в національній валюті для купівлі іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України в сумі 41514 грн. 84 коп., що еквівалентно 5193,9 дол. США. Відтак, за період з 12 лютого 2013 року по 13 січня 2014 року за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 червня 2008 року на погашення кредиту сплачено 5194 доларів США.

Зазначені обставини сторони в апеляційному суді не спростовували і не заперечували.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено таке.

З договору № 6/2014 найму житла у гуртожитку від 01 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 винаймає в тимчасове платне короткострокове користування кімнату АДРЕСА_1 у відомчому гуртожитку ПАТ «Чернігівторгбуд».

Як встановлено апеляційним судом, відповідно до вказаного Договору наймач зобов'язаний здійснювати поточний ремонт кімнати.

З довідки № 4 від 16.11.2015 р. ПАТ "Чернігівторгбуд" вбачається що в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 (наймач), дочка ОСОБА_5, чоловік ОСОБА_1.

Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 59-15С від 02 червня 2016 року вартість будівельно-монтажних робіт, використаних будівельних матеріалів під час ремонту квартири АДРЕСА_1 згідно кошторису складає 19844 грн. 00 коп., в тому числі вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій складає 13108 грн. 00 коп..

В судовому засіданні суду першої інстанції сторони визнали той факт, що проведення ремонтних робіт в кімнаті АДРЕСА_1 здійснено власними зусиллями, що знайшло своє підтвердження і в апеляційному суді.

Звертаючись до суду з позовами, сторони просили поділити спільне сумісне майно відповідно до вимог 57, 60, 61, 69, 70, 71 СК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів, що ним були отримані у особисту власність грошові кошти на підставі цивільно-правових угоди з третіми особами - ОСОБА_3 та ОСОБА_1, і не доведено, що ці кошти були використані на погашення заборгованості за кредитним зобов'язанням, тому зазначені кошти, які були внесені на погашення кредиту у період перебування сторін у шлюбі, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такий висновок оскаржуваного рішення ОСОБА_1 не спростований. Наявність чи відсутність боргових зобов»язань підтверджується юридично значимими документами. Підтвердження боргових правовідносин показаннями свідків не передбачено ЦПК України і не визначено приписами ЦК України.

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що доказів оплати ремонтних робіт певної кваліфікації сторонами не надано, тому, кошти, які внесені сторонами на придбання будівельних матеріалів є спільними. Апеляційний суд, зважаючи на сукупність наявних у справі доказів та обставин справи, такий висновок оскаржуваного рішення вважає правильним і належних і допустимих доказів на спростування цього висновку ОСОБА_1 в апеляційному суді не надано.

Суд першої інстанції визнав спільною сумісною власністю подружжя вхідні двері Fort «Классик» 860 R та палас, оскільки сторонами не оспорювався факт спільного придбання цього майна. Ці обставини в апеляційному суді ОСОБА_1 не спростовані і не заперечувались.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя мобільного телефону «Самсунг Doys» вартістю 800,00 грн. та мобільного телефону «Нокіа Doys» вартістю 1700,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що вказані мобільні телефони були придбані подружжям за час шлюбу і не є дарунками.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя шафи- купе вартістю 8000,00 грн., комп'ютерного стола вартістю 2500,00 грн., електричного чайника вартістю 300,00 грн., комода вартістю 600,00 грн., м»якого куточка вартістю 5000,00 грн., телевізора «LG» вартістю 5000,00 грн., ноутбука вартістю 6000,00 грн., кухонного стола вартістю 1500,00 грн., тюлів на вікна вартістю 700,00 грн. та 300,00 грн., підставки під квіти вартістю 400,00 грн., кухонного комбайна вартістю 2500,00 грн., пральної машини «LG» вартістю 3000,00 грн., карниза вартістю 400,00 грн., виходив з того, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих документальних доказів придбання цього майна подружжям за час шлюбу, не визначив найменування та моделі придбаного майна.

В апеляційному суді ОСОБА_1 не представив ніяких доказів, які б спростували висновки оскаржуваного рішення та достовірно і безсумнівно підтвердили, що вищевказане майно - меблі, речі, електротехніка було придбано сторонами у період шлюбу за спільні сімейні кошти. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях

Апеляційний суд відхиляє в якості доказів товарний чек від 07.11.2014 р., платіжний документ від 21.11.2014 р., копію накладної від 25.102016 р., оскільки ці документи ОСОБА_6 не надавав суду першої інстанції і не навів апеляційному суду ніяких поважних причин, які б унеможливили подання цих доказів суду першої інстанції. Окрім того, зазначені документи отримані ОСОБА_1, як він пояснив, лише під час розгляду справи в апеляційному суді (а.с.257-260).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст. 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції правильно визначив ідеальні частки подружжя в спільному сумісному майні без реального поділу і залишив майно -транспортний засіб "Chery Amulet", 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 89465 грн. 00 коп. у спільній частковій власності із визначенням частки ОСОБА_2 - 23/100, адже на депозитний рахунок кошти не були перераховані.

Не можуть бути взяті до уваги твердження апелянта про те, що він за власні кошти сплачував кредит за автомобіль без участі ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 не надав належних доказів у відповідності з вимогами ст.ст. 57-66 ЦПК України до суду першої інстанції і не представлено таких доказів в апеляційному суді

Посилання ОСОБА_1 на боргову розписку (а.с.52) апеляційний суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 оригіналу цієї розписки не надав суду першої інстанції і не представив упродовж розгляду справи в апеляційному суді. Наявна у справі копія розписки у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України не є належним і допустимих доказом у цій справі, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, об»єктивно встановивши фактичні обставини справи та давши правильну оцінку всім зібраним у справі доказам, врахував права та інтереси обох сторін і правомірно та найбільш оптимально поділив спірне майно.

Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє як такі, що не можуть вплинути на вирішення спору по суті і вони не підтверджені належними та допустимими документальними доказами в силу положень ст..ст. 57-66 ЦПК України.

Виходячи з викладененого, апеляційний суд визнає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Судом правильно визначені існуючі між сторонами правовідносини, їм дана вірна юридична оцінка. Передбачені процесуальним законом підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: