РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 22.08.2016 року в розмірі 30 312 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.08.2016 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики на загальну суму позики 1200000,00 доларів США, що становить еквівалент у сумі 30312000,00 грн., яка надавалась ОСОБА_3 з метою купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А 1-4», загальною площею 1707,4 кв.м, яка розташована за адресою: м.Харків, вул. Чернишевського. буд.4. Відповідно до умов укладеного договору сторонами було обумовлено, що повернення наданої позики повинно здійснюватися частинами, а саме - шляхом повернення щопонеділка 100000,00 доларів США, що становить еквівалент у сумі 2526000,00 грн., починаючи з 29.08.2016 року. В той же час, як вказує позивач, 29.08.2016 року ОСОБА_3 не повернув визначену частини коштів, чим фактично порушив пункт 3 укладеного між ними договору позики. Зазначає, що відповідно до пункту 4 укладеного договору позики, з метою забезпечення виконання основного зобовязання, було передбачено обовязок ОСОБА_3 після купівлі зазначеного обєкту нерухомого майна, але не пізніше 30.08.2016 року, укласти договір іпотеки із ОСОБА_2 та передати вищезазначену нежитлову будівлю за адресою: м.Харків, вул. Чернишевського, буд.4, як предмет іпотеки. Позивач зазначає, що 25.08.206 року відповідач придбав вказане нежитлове приміщення, проте станом на 02.09.2016р. встановленого обовязку виконано не було. При цьому позивач вказує, що відповідачем не було вчинено жодних дій спрямованих на виконання умов укладеного між сторонами договору позики, а тому в розумінні пункту 5 договору позики наявний факт неналежного виконання умов договору. За вказаних обставин позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики.

В судовому засідання представник позивач ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги ОСОБА_4 не зявилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, причини не явки суду не повідомили, через канцелярію суду надавалися письмові заперечення представника відповідача, письмові пояснення від імені ОСОБА_3, а також заява про призначення судової почеркознавчої та технічної експертиз в порядку статті 143 ЦПК України, проте клопотанням 12.12.2016 року, надісланим на електронну адресу суду клопотанням представник відповідача просив залишити без розгляду та не розглядати подані ним раніше до суду вказані клопотання та документи. Окрім цього, з метою повного та всебічного розгляду судом неодноразово надавалась можливість представнику відповідача підготувати та заявити необхідні клопотання, підготуватися до судових дебатів, у звязку з чим з метою недопущення зловживання сторонами у справі своїми процесуальними правами та дотримання розумних строків судового розгляду, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю відповідача та його представника на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням раніше наданих безпосередньо представником відповідача в судовому засіданні пояснень. Буду раніше присутнім в судових засіданнях, представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, які не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, невмотивованістю та безпідставністю. Зазначив, що місцезнаходження відповідача ОСОБА_3 на теперішній час йому невідоме, проте йому відомо, що ОСОБА_3 не укладав та не підписував 22.08.2016 року договір позики з ОСОБА_2, оскільки не був присутнім за місцем укладення вказаного правочину, територіально він знаходився в іншому місці, був зайнятий іншими справами, після закінчення яких одразу виїхав за межі території України до Російської Федерації. Зі змісту наданих до суду письмових пояснень зауважив, що між сторонами не виникали спірні правовідносини, ніякої потреби та необхідності для оформлення короткострокової позики у ОСОБА_3 не було, припускає підроблення позивачем договору позики, а також звернув увагу на відсутність у позивача індивідуальної ліцензії на здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті в розмірі 1200000,00 доларів США.

Суд, заслухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, на яких ґрунтується позовна заява, проаналізувавши в системному звязку надані сторонами докази, приходить до наступного.

Судом встановлено та вбачається з копії договору позики, що 22.08.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у м. Харкові укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець ОСОБА_2 передає у власність позичальнику - ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1200000,00 доларів США, що станом на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ становить еквівалент 30312000,00 грн., а позичальник зобовязується повернути їх позикодавцю у визначений договором строк. Згідно пункту 1.2 укладеного договору позика за цим договором надається з метою купівлі Позичальником нежитлової будівлі літ. «А1-4», загальною площею 1707,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, буд. № 4.

Відповідно до пункту 2.1. цього договору строк надання позики Позичальнику становить три місяці з моменту підписання даного договору.

Згідно пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 3.5 укладеного між сторонами договору вбачається, що позикодавець надав позику у повному обсязі до підписання даного договору, шляхом передачі готівки із рук останнього в руки позичальника, підписання даного договору є підтвердженням надання позики у повному обсязі відповідно до п. 1.1. договору. Позичальник зобовязується повертати суму позики частинами, а саме щопонеділка, починаючи з 29.08.2016 року, повертати по 100000,00 доларів США, сума еквіваленту в гривні становить 2526000,00 грн., шляхом передачі готівки із рук в руки сторін договору. Місце виконання зобовязання по даному договору є м.Харків, вул.Чернишевського, буд.4.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 укладеного договору вбачається, що сторони дійшли до згоди, що в якості забезпечення всіх своїх зобовязань за цим договором позичальник, керуючись положеннями чинного законодавства та умовами цього договору, зобовязується передати чи/та забезпечити передачу в іпотеку позикодавцю нежитлову будівлю літ. «А 1-4», загальною площею 1707,4 кв.м, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, буд. № 4. На виконання пункту 4.1. даного договору, позичальник зобовязаний до 30.08.2016 року укласти договір іпотеки з позикодавцем, в якості іпотекодержателя

Згідно пункту 5.1. укладеного договору за невиконання чи неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за прострочення виконання зобовязання хоча б на один день, позикодавець має право вимагати дострокового повернення усіє суми позики. У такому випадку позикодавець має право або звернутися до позичальника із письмовою вимогою про дострокове повернення усієї суми позики, або звернутися до суду; у разі невиконання вимоги п.п. 4.1, 4.2 даного договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення усієї суми позики; у разі неповернення суми позики, позикодавець має право звернути стягнення на нежитлову будівлю літ. «А1-4», загальною площею 1707,4 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, буд. № 4. в рахунок погашення неповернутої частини позики, у відповідності до положень статей 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

Зі змісту копії інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 67346908 від 05.06.2016 року вбачається, що право власності обєкт нерухомого майна нежитлова будівля літ «А1-4», загальною площею 1707,4 кв.м., розташований за адресою: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. № 4 належить ОСОБА_3 на праві власності, дата, час державної реєстрації 25.08.2016 року, підстава виникнення права власності протокол загальних зборів учасників ТОВ «Антьє», серія та номер 1, виданий 22.08.2016 року, видавник: ТОВ «Антьє», акт вартості на приймання передавання нерухомого майна, серія та номер: -; виданий 22.08.2016 року, видавник: -; технічний паспорт, серія та номер: 35955, виданий 23.08.2016 року (арк. справи 8-9)

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч. 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 статті 545 Цивільного кодексу України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно до ч.2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачем ОСОБА_3 грошових коштів, отриманих за договором позики від 22.08.2016 року від позивача ОСОБА_5, суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує законні права позивача - власника грошових коштів, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази спростування факту невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань. В обґрунтування своїх заперечень відповідачем та його представником не було надано судових рішень з відміткою про набрання законної чинності про визнання недійсним (нікчемним) укладеного між сторонами договору позики від 22.08.2016 року, незважаючи на наявну можливість, процесуальну самостійність та правову обізнаність представник відповідача не звертався до суду до початку розгляду позовної заяви по суті з зустрічним позовом з вищенаведеними позовними вимогами, не скористався дозволенними процесуальними засобами доказування в підтвердження та обґрунтування наданих суду заперечень проти заявлених позовних вимог позивача ОСОБА_2

Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч.1 статті 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищенаведені положення чинного цивільного процесуального законодавства, приймаючи до увагу клопотання представника відповідача про залишення без розгляду раніше поданого клопотання про призначення у справі експертизи з наведенням відповідної аргументації та мотивів, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно вирішувати ці питання, на які звертається увага в письмових запереченнях відповідача та його представника, у звязку з чим не приймаються судом до уваги під час ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 6 890,00 грн.

На підставі викладеного, ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ст. 526, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: вул. Робітнича, 27, смт. Білозерка, Херсонська область, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 22.08.2016 року в розмірі 30 312 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях