АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/897/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівБабенка В. М., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2013 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ПАТ КБ «Надра» - Гудзь О.С., який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що 23 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 51п/18/2008-980, за яким останній отримав кредит в сумі 26 400,00 грн. зі сплатою відсотків з розрахунку 2,7 % на місяць строком до 21 лютого 2011 року.

Позивач вказує, що із своєї сторони повністю виконав зобов»язання, надавши ОСОБА_6 обумовлену договором грошову суму, в той час коли взяті на себе грошові зобов'язання відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 1.06.2011 року становить 59 328,89 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту в сумі 24 381,24 грн., заборгованість за відсотками в сумі 23 167,58 грн., нарахована пеня в сумі 5 593,37 грн., штраф в сумі 330,00 грн., інфляційні 5 856,70 грн.

ПАТ КБ «Надра» вказує, що оскільки ОСОБА_6 відмовився в добровільному порядку погасити існуючу заборгованість, будь-яких заходів щодо належного виконання умов кредитного договору не вживав, у зв'язку із чим банк змушений був звертатися за захистом своїх порушених прав до суду і просив Соснівський районний суд м. Черкаси постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» 59 328,89 грн. заборгованості та сплачене держмито та плату за ІТЗ судового процесу.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2013 року позов - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по основній сумі кредиту в сумі 24 381,24 грн., заборгованість за відсотками в сумі 23 167,58 грн., нараховану пеню в сумі 5 593,37 грн., штраф в сумі 330,00 грн., інфляційні 5 856,70 грн., судовий збір в сумі 593,28 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., витрати пов'язані з викликом відповідача до суду в сумі 120,00 грн. а всього 60 162,17 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь ОСОБА_6 суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Надра».

Є необґрунтованими посилання представника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» не дослідивши всі факти, що мають значення по справі, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки такі посилання апелянта спростовуються наявними по справі матеріалами.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 23 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 51 п/18/2008-980, за яким ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 26400,00 грн. зі сплатою відсотків з розрахунку 2,7 % на місяць строком по 21 лютого 2011 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не виконував зобов'язання за кредитним договором, станом на 01 червня 2011 року утворилась заборгованість в загальній сумі 59328,89 грн., з яких заборгованість по основній сумі кредиту в сумі 24381,24 грн. , заборгованість за відсотками в сумі 23167,58 грн., нарахована пеня в сумі 5593,37 грн., штраф в сумі 330,00 грн., інфляційні 5856,70 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п.п. 2.3.1, 2.3.2 відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 15 числа поточного місяця в сумі 1 138 грн. 30 коп. Банк здійснює списання до 17 числа поточного місяця, у випадку коли мінімально необхідний платіж до 15 числа не внесений і внаслідок чого не була погашена поточна заборгованість, починаючи з 18 числа поточного місяця застосовуються штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1 та 4.2 договору кредиту.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З частини 1 статті 625 ЦК України випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Сукупність зібраних по справі доказів об»єктивно свідчить про те, що ОСОБА_6 порушив умови кредитного довгору, що виразилося в несвоєчасному погашенні тіла кредиту, відсотків за користування грошовими коштами, що і призвело до утворення заборгованості.

Будь-які об»єктивні докази, які б спростовували наявність існуючої у ОСОБА_6 перед позивачем заборгованості або її конкретний розмір, в матеріалах справи відсутні.

Не ґрунтуються на законі та не відповідають фактичним обставинам справи також і посилання представника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на допущене судом першої інстанції при визначенні суми заборгованості покладення на відповідача подвійної відповідальності за невиконання умов кредитного договору у вигляді штрафу та пені, які були стягнуті відповідно до умов кредитного договору , оскільки за умовами укладеного договору, з якими ОСОБА_6 беззаперечно погодився, штраф та пеня - є різними за своїх характером видами цивільно-правової відповідальності за різні порушення умов кредитного договору, тому одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Також не заслуговують на увагу посилання представника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції неправомірно застосував збільшену позовну давність, яка не підлягала застосуванню у даному випадку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З наданого банку розрахунку заборгованості вбачається (а.с. 31), що остання проплата по погашенню кредиту була проведена 26 травня 2008 року, у зв'язку із чим з червня 2008 року розпочався перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів по відсоткам, банк звернувся до суду в липні 2011 року, що відбулося в межах трирічного строку позовної давності.

Інші доводи, наведені представником ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2013 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :