Справа № 464/2659/16-ц
пр.№ 2/464/1016/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25 316,03 грн. за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору від 16 вересня 2010 р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29 лютого 2016 р. має заборгованість 25 316,03 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився; подав суду клопотання, в якому позов підтримує та просить розглядати справу у його відсутності.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, а саме не заперечили щодо стягнення з відповідача 3 527,98 грн. заборгованості за кредитом, а щодо вимог про стягнення штрафних санкцій заявили про застосування строку позовної давності. Відповідач ствердив, що йому не було відомо про нарахування процентів за користування в такому розмірі, а тому просить в цій частині позову відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

16 вересня 2010 р. між сторонами укладено договір, згідно з яким відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 6100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік (2,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (31 березня 2015 р.) шляхом підписання останнім заяви, погодившись при цьому з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Вказане відповідачем та його представником не заперечується.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

З матеріалів справи та пояснень в суді відповідача вбачається, що позивачем умови укладеного договору виконано, проте відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконував. Так, згідно з розрахунком позивача, станом на 29 лютого 2016 р. утворилася заборгованість на загальну суму 25 316,03 грн., а саме: 3527,98 грн. заборгованість за кредитом; 17 256,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850 грн. заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов на правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1181,72 грн. штраф (процентна складова).

Розглядаючи питання застосування строку позовної давності при стягненні штрафних санкцій, заявленої відповідачем у порядку ст.267 ЦК України, суд враховує наступне.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). У ст.257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Згідно з вхідним штампом на конверті, позивач звернувся до суду 22 березня 2016 р.

У ст.267 ЦК України встановлено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи, що позивачем, пропущено позовну давність при зверненні до суду з вимогами про стягнення неустойки (пені) за період до 22 березня 2015 р. включно, про застосуванні якої заявлено відповідачем, відсутність передбачених ч.5 ст.267 ЦК України, поважних причин такого пропущення, а тому в позові про стягнення такої в розмірі 1550 грн. слід відмовити.

Щодо штрафів (неустойки), то позивачем не доведено, що вимоги про їх що стягнення заявлені із спливом строку позовної давності.

Враховуючи наведене вище, заборгованість по стягнення пені в розмірі 2850 грн. слід зменшити до 1300 грн., а загальний борг, заявлений позивачем згідно з розрахунком, зменшенню до 23 766,03 грн.

Доводи відповідача про те, що не ознайомлений із розміром процентів за користування кредитом спростовується матеріалами справи та його поясненнями, даними в суді, а відтак не може прийматися як підстава для відмови в позові в частині їх стягнення в сумі 17 256,33 грн.

Враховуючи, що з інших підстав розрахунок заборгованості позивача відповідачем не заперечено і не спростовано, власного розрахунку не надано, а тому приймається судом до уваги як такий, що підтверджує суму боргу позичальника в розмірі 23 766,03 грн., з врахуванням пропуску строку позовної давності. Відтак позов підлягає до часткового задоволення.

Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України, на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 1 378,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.09.2010 року в сумі 23 766 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят шість) грн. 03 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк