Провадження № 2/522/6673/16
02 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання особи такою, що має право на спадкування та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3, та просить визнати його таким, що має право на спадкування за заповітом, складеним 02 червня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №1094, на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4; визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 09 квітня 2014 року, тривалістю в шість місяців з моменту вступу в законну силу рішення суду.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належала його дружині ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2004 року. 09 квітня 2014 року його дружина ОСОБА_4 померла, та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаної квартири.
13 червня 2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за заповітом складеним ОСОБА_4 02 червня 2008 року. Однак, 10 жовтня 2016 року приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1, у звязку з тим, що в заповіті ОСОБА_4 помилково було зазначено номер квартири «№6» замість належної квартири «№6-а». У звязку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом.
Крім того, позивач зазначив, що у звязку з вищевикладеними обставинами, ним був пропущений строк для прийняття спадщини, тому просить також визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 тривалістю в шість місяців з моменту вступу в законну силу рішення суду.
Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради та приватний нотаріус ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про отримання судових повісток. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2004 року.
ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом складеним ОСОБА_4 02 червня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №1094.
13 червня 2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті дружини.
Однак, 10 жовтня 2016 року приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1, у звязку з тим, що в заповіті ОСОБА_4 помилково було зазначено номер квартири «№6» замість належної квартири «№6-а».
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 на праві приватної власності належала саме квартира АДРЕСА_1, про що свідчить також відповідна Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, в тексті заповіту від 02 червня 2008 року була допущена помилка, а саме: замість належного номеру квартири «№6-а» помилково зазначено номер «№6». Тому, право позивача на спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 належить йому з моменту смерті дружини.
Така ж позиція викладена в листі ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якого при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_1 таким, що має право на спадкування за заповітом, складеним 02 червня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №1094, на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4
У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
Крім того, у судовому засіданні доведено, що у звязку з всіма вищевикладеними поважними обставинами, позивачем був пропущений строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті дружини. Тому, суд вважає за можливе також визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 09 квітня 2014 року, тривалістю в шість місяців з моменту вступу в законну силу рішення суду.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись Листом ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. ст. 1216, 1217, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 73, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, за участю третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання особи такою, що має право на спадкування та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 таким, що має право на спадкування за заповітом, складеним 02 червня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №1094, на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4,яка померла 09 квітня 2014 року, тривалістю в шість місяців з моменту вступу в законну силу рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Свячена Ю.Б.