Провадження № 2/522/8241/16
07 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі - Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, -
Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Пежо» д/н НОМЕР_2 був застрахований ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №3816 від 30 серпня 2014 року, позивач сплатив на рахунок ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 54 058, 40 грн. на ремонт його пошкодженого автомобіля. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8653019, яким передбачено ліміт відповідальності страховика в розмірі 50 000, 00 грн. Таким чином, у позивача після виплати страхового відшкодування виникло право вимоги до винної особи щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 4 058, 40 грн.
Представник позивача ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, була сповіщена про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачка до операторів поштового зв'язку не зверталась. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків ОСОБА_1, тому суд вважає, що остання про розгляд справи була сповіщена належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
В результаті вищевказаного ДТП автомобіль «Пежо» д/н НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження задньої центральної частини, що було зафіксовано працівниками ДАІ та підтверджується відповідною довідкою УДАІ ГУМВС України 07 вересня 2014 року.
Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується також постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2014 року, якою відповідачка була визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
30 серпня 2014 року між ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_3 був укладений договір страхування наземного транспортного засобу №3816, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля «Пежо» д/н НОМЕР_2.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування».
Відповідно до рахунку-фактури №ФМиЗУ-000796 від 16 вересня 2014 року та акту виконаних робіт 16 вересня 2014 року ТОВ «ВіДі Конкорд» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Пежо» д/н НОМЕР_2 склала 54 058, 40 грн. ОСОБА_1 не була присутня під час проведення вищевказаної оцінки.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Також встановлено, що на підставі заяви страхувальника від 09 вересня 2014 року та від 23 жовтня 2014 року та страхового акту №КР-008962 від 12 листопада 2014 року, ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» перечислило на рахунок ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 54 058, 40 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8653019, яким передбачено ліміт відповідальності страховика в розмірі 50 000, 00 грн.
Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 як винної в ДТП особи відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 4 058, 40 грн.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Крім того, судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування».
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 8, 20, 27 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена