Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1605/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайсюк О. В.
УХВАЛА

Іменем України

08.12.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гайсюка О.В.

суддів: Дьомич Л.М.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим та недійсним іпотечного договору.

Позивач ОСОБА_3 зазначила, що 04.04.2008р. вона та ПАТ «Альфа-Банк» уклали іпотечний договір для забезпечення зобовязання боржника ОСОБА_4 за кредитним договором від 04.04.2008р.

У травні 2015 року без її відома та згоди, Банк уклав з ОСОБА_4 договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору, внаслідок цього збільшилися зобовязання боржника ОСОБА_4 за цим кредитним договором.

Посилаючись на це, ОСОБА_3 просила визнати припиненим та недійсним з 01.05.2015р. іпотечний договір від 04.04.2008р.

У листопаді 2015р. ОСОБА_3 уточнила свої вимоги, просила визнати припиненим іпотечний договір, а недійсним лише статтю 7 іпотечного договору, оскільки вона суперечить ст.6 Закону України «Про третейські суди» (а.с.65-70).

Рішенням Кіровського районного суду від 25.05.2016р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати це рішення, ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним та припиненим іпотечний договір від 04.04.2008 року, посилаючись на необєктивність суду, невірну оцінку доказів, неправильне тлумачення судової практики, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.04.2008р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір за яким ОСОБА_4 отримав кредит 30000 доларів США зі строком повернення до 04.04.2023 року (а.с.8-11).

У забезпечення зобовязань ОСОБА_4 перед банком за цим кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк» 04.04.2008 року було укладено іпотечний договір за яким Іпотекодавець ОСОБА_3 передала Іпотекодержателю ПАТ «Альфа-Банк» у іпотеку квартиру.

При цьому відповідно до п.1.3 Іпотечного договору термін «Основний договір» вживається у значенні як кредитний договір № 800003557 укладений між іпотекодержателем та боржником ОСОБА_4 04.04.2008 року, включаючи всі договори про внесення змін та доповнень до нього, що укладені на дату набуття чинності цим Договором або будуть укладені в майбутньому (а.с.4-7).

У лютому та травні 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладалися договори про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 800003557 від 04.04.2008 року (а.с.12-14, 39-41).

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні її вимог про припинення Іпотечного договору, суд абсолютно правильно виходив з того, що порука та застава відповідно до ч.1 ст.546 ЦК є самостійними видами забезпечення виконання зобовязання. Окремим законом, який регулює відносини, що виникають у звязку із заставою є Закон України «Про іпотеку», саме цей закон та параграф 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України регулюють відносини сторін і на них не розповсюджуються положення норм Цивільного Кодексу стосовно поруки (ст.ст.553-559 ЦК).

Статтею 7 Іпотечного договору передбачено розгляд спорів між сторонами у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Відмовляючи позивачу у задоволенні вимог про визнання недійсною ст.7 Договору, суд правильно виходив з того, що договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права звернення до суду за захистом свого права, зазначена ст.7 Договору не порушує право ОСОБА_3 (ст.3 ЦПК), не позбавляє її права на звернення до суду на загальних підставах.

Наведене свідчить про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни цього рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: