УхвалА

іменем україни

1 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім Олени Віталіївни про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору застави недійсними, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 9 липня 2012 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредитні кошти у розмірі 287 258 грн 40 коп., зі сплатою 9,90% річних, строком на 60 місяців. Кредит надано на споживчі цілі - придбання легкового автомобіля, кошти були перераховані торгуючій організації. 11 липня 2012 року між ним і відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір застави придбаного транспортного засобу.

Зазначав, що при укладенні кредитного договору його не було попереджено про валютні ризики, які можуть вплинути на розмір кредиту, йому роз'яснили, що щомісячний платіж по кредиту буде не більше 6 089 грн 26 коп. Проте умовами договору передбачено, що всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом гривні до долара США. Зазначене призвело до збільшення його виплат за договором, що є порушенням його прав споживача кредитних послуг, так як ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України.

Ураховуючи викладене, на підставі норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_4 просив суд визнати кредитний договір і договір застави недійсними, зобов'язати приватного нотаріуса вилучити з реєстру обтяжень запис про обтяження транспортного засобу та заборону відчуження автомобіля Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку, про те що умови кредитного договору відповідають волевиявленню сторін та положенням ст. ст. 3, 626, 627 ЦК України, а також Загальним умовам кредитування як додатку до договору, підписаного сторонами. Кредит надано у гривнях. При цьому визначення як засобу платежу грошового розрахунку в еквіваленті гривні до долара США, а не в іноземній валюті, не заборонено ст. 533 ЦК України, не порушує вимог ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах: від 2 липня 2014 року № 6-79цс14 та від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Позивач не довів невідповідність правочинів вимогам ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), оскільки отримав інформацію про детальну сукупну вартість кредиту як у грошовому, так і у процентному виразі; доказів несправедливих умов договору та істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на шкоду споживача не надано.

Отже, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, встановлення інших фактичних обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик