УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про заборону провадження робіт на земельній ділянці за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Черкаський міський район електричних мереж, про заборону проведення робіт на земельній ділянці, посилаючись на те, що вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1, а відповідач є власником 1/3 частини суміжного будинковолодіння АДРЕСА_2 та створює їй перешкоди у користуванні її земельною ділянкою. Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 3 грудня 2013 року було встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_2 між співвласниками - ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Частина земельної ділянки № 61-172 кв.м, що виділена у користування ОСОБА_5, межує з земельною ділянкою її будинковолодіння площею 892 кв.м, та закріплена у постійне користування. Позивач указує, що ОСОБА_5 самоправно, без належного дозволу в охоронній зоні лінії електропередач, яка проходить по належній їй земельній ділянці НОМЕР_1, викопав траншею глибиною близько 90 см., в яку уклав електричний дріт невідомого призначення, водогінні та каналізаційні труби, що може призвести до аварії лінії електропередач. У зв'язку із чим просила суд заборонити відповідачу виконання вищевказаних робіт в охоронній зоні електропередач, що розміщена на її земельній ділянці, та зобов'язати відповідача вилучити з траншеї всі труби та електричний дріт

Заочним рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із недоведеності позивачем факту порушення відповідачем її прав як суміжного землевласника, зазначені висновки відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що ОСОБА_5 виконав земельні роботи поруч із металевою стінкою на своїй частині земельної ділянки та частково в межах охоронної зони лінії електропередач, чим порушив Правила охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 4 березня 1997 року.

Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Виконавши роботи частково в межах охоронної зони лінії електропередач ОСОБА_5 порушив права власника лінії електропередач. Власником лінії електропередач є ПАТ «Черкасиобленерго», які провели перевірку проведення будівельно-монтажних і земельних робіт відповідачем та видали ОСОБА_5 заборону на виконання зазначених робіт в охоронній зоні ЛЕП. Спосіб захисту порушених прав надано обирати юридичній чи фізичній особі, права якої порушено, стаття 15 ЦК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О.Писана