Справа № 481/1082/16-ц
Провадж.№ 4-с/481/3/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2016 р. Новобузький районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Вжещ С.І.,

при секретарі судового засідання Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новий Буг скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новобузького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ( т.в.о. начальника відділу) Шевченко В.О. ,допущену під час виконання рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 03.03.2014 року із стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки у звязку з продовженням навчання; зобовязати державного виконавця ( т.в.о. начальника відділу) Шевченко В.О. вчинити виконавчі дії у відповідності до вимог п.8 ч.1, ч.2,ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» щодо закінчення виконавчого провадження № 42419596 з примусового виконання рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 03.03.2014 року та вчинити інші дії, необхідні, в звязку з завершенням виконавчого провадження.

Обґрунтування скарги полягають у тому, що 05.08.2016 року заявник, який являється боржником по виконавчому провадженню про стягнення аліментів, у звязку з продовженням навчання, на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), звернувся до державного виконавця Шевченко В.О. з заявою-клопотанням про закінчення виконавчого провадження та відкликання виконавчого листа Новобузького районного суду з управління Пенсійного Фонду в Новобузькому районі через те, що дізнався про закінчення донькою, у липні 2016 року, навчання в Харківському національному медичному університеті та вважав, що право на отримання аліментів, після закінчення навчання вона втратила. Державний виконавець, отримавши заяву-клопотання від нього(заявника), запевнив, що всі, необхідні дії ним будуть вчинені. Наприкінці вересня 2016 року заявник дізнався про звернення державного виконавця до суду з заявою про розяснення рішення Новобузького районного суду про стягнення аліментів з нього(заявника) на користь ОСОБА_2, а на особистому прийомі 30.09.2016 року він отримав від державного виконавця Шевченко В.О. письмову відповідь на звернення від 05.08.2016 року, де зазначалось, що з метою уточнення кінцевого строку стягнення аліментів, державний виконавець звернувся до суду з заявою про розяснення рішення суду. Зазначене він вважає бездіяльністю, яка порушує його права, як сторони виконавчого провадження.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності. В заяві також зазначив про те, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець Шевченко В.О. в судове засідання також не зявився , подав заяву про розгляд скарги за його відсутності. В заяві також зазначив про те, що скаргу не визнає та заперечує проти її задоволення.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Згідно вимог ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Також, за процесуальним законом сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно користуватись своїми процесуальними правами та добросовісно виконувати свої процесуальні обов'язки, зокрема, цікавитись провадженням (рухом) справи.

З огляду на викладене, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились, оскільки їх неявка, за викладених вище обставин, не перешкоджає розгляду скарги, відповідно до вимог ст.386 ЦПК України.

Дослідивши матеріали, долучені до скарги, матеріали виконавчого провадження , суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2014 державним виконавцем ВДВС Новобузького РУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 42937693.(а.с.9)

Провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 481/1982/13-ц від 02.04.2014 року, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 23 років в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 14.10.2013 року по 11.01.2017 року.

10.04.2014 року виконавче провадження № 42937693 приєднане до зведеного виконавчого провадження № 44738449, яке веде відділ ДВС Новобузького РУЮ Миколаївської області, боржником за яким є ОСОБА_1

11.04.2014 року державним виконавцем Станкевич В.О. винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника та спрямовано виконавчий лист № 481/1982/13-ц від 02.04.2014 року до Управління Пенсійного Фонду в Новобузькому районі Миколаївської області, де з пенсії ОСОБА_1, щомісячно, проводяться стягнення аліментів.

15.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Станкевича В.О. з заявою клопотанням, в якому просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження та відкликати виконавчий лист № 2/481/88/2014 від 05.03.2014 року з Управління Пенсійного фонду в Новобузькому районі, який знаходиться на виконанні в зазначеній установі, посилаючись на те, що донька ОСОБА_3 закінчила навчання та, на підставі ст.199 Сімейного кодексу України, втратила право на таке утримання( а.с.10).

З метою уточнення часу, по який належить проводити стягнення з боржника, державний виконавець 20.09.2016 року звернувся до суду з заявою про розяснення рішення суду № 481/1982/13-ц від 03.03.2014 року, зазначивши, що рішення в цій частині є для нього незрозумілим ( а.с.11,13-14) та повідомив про це боржника листом № 4776 від 31.08.2016 року, який він отримав 30.09.2016 року( а.с.12).

Наразі виконавче провадження не завершене, виконавчий лист № 481/1982/13-ц від 02.04.2014 року знаходиться на виконанні, аліменти відраховуються з пенсії боржника на користь стягувача, але, у звязку з наявністю виниклих питань щодо кінцевого строку стягнення аліментів, перераховуються на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх самостійно, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (далі Закон), який діяв на час предявлення виконавчого документу та виконання вказаного судового рішення .

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження, згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу, згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 48 цього Закону.

Зі змісту скарги вбачається, що виконавче провадження, на думку заявника, підлягає закінченню на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» , а у відповідності до ч.2 та 3 ст.49 Закону державний виконавець повинен вчинити інші дії, необхідні у звязку з завершенням виконавчого провадження.

Згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону підставою для закінчення виконавчого провадження, є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як видно зі змісту виконавчого листа Новобузького районного суду № 481/1982/13-ц від 02.04.2014 року, який виданий на виконання рішення Новобузького районного суду, яке сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею двадцяти трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 14.10.2013 року до 11.01.2017 року.

Формулювання, передбаченого ч.2 ст.199 Сімейного Кодексу України, а саме «стягнення аліментів до закінчення навчання , але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років» виконавчий лист, не містить, а тому кінцевим строком для стягнення аліментів є 11.01.2017 року.

На час звернення (15.08.2016 року) боржника ОСОБА_1 до державного виконавця з заявою-клопотанням про закінчення виконавчого провадження, рішення суду, з урахуванням його змісту, в повному обсязі фактично не виконане, а тому виконавче провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону, не могло бути закінчене.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на те, що підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було, суд приходить до висновку, що він діяв в межах своїх повноважень , що вказує на необґрунтованість скарги, а тому слід відмовити в її задоволенні.

Посилання заявника на припинення права на утримання доньки, у звязку з закінченням навчання, відповідає вимогам ч.2 ст.199 Сімейного кодексу України, але не узгоджується із змістом виконавчого листа № 481/1982/13-ц від 02.04.2014 року , який виданий на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 03.03.2014 року, резолютивна частина якого виписана з конкретним посиланням на дату закінчення стягнення аліментів, і не містить посилання на обмеження періодом навчання дитини, а тому не може бути прийнята судом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 209-210, 383-385 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця (тимчасово виконуючого обовязки начальника Новобузького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області) ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії .

У разі неподання особами, які беруть участь у справі апеляційної скарги,ухвала суду набирає законної сили.

Суддя