Провадження № 2/761/306/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової експертизи у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначена цивільна справа.

15.06.2016 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про призначення у справі судової експертизи, на вирішення якої поставити питання якою є оціночна вартість квартири № 204 загальною площею 55 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та квартири № 205 загальною площею 50,60 кв.м. за адресою АДРЕСА_1

Окрім того, посилаючись на необґрунтованість доданих позивачем звітів про оцінку вартості квартир за адресою АДРЕСА_1, просив суд поставити на вирішення експертизи питання чи відповідає виконана ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» оцінка нерухомого майна квартир № 204 загальною площею 55 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та квартири № 205 загальною площею 50,60 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, за результатами якої було складено звіти № ВА 16 0324-002 від 28.03.2016 року та № ВА16 0324-001 від 28.03.2016 року?

Проведення експертизи просив суд доручити ТОВ «Судова незалежна експертиза».

В судовому засіданні представник позивача просив суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення у справі судової експертизи, посилаючись на те, що питання ціни предмету іпотеки не підлягає з'ясуванню в даній справі та не входить до предмету доказування. Окрім того, просив суд не враховувати подані раніше представником позивача звіти про оцінку майна № ВА 16 0324-002 від 28.03.2016 року та № ВА16 0324-001 від 28.03.2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача подане клопотання про призначення у справі судової експертизи підтримала та просила суд про його задоволення.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 та 4 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є питання звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири № 204 загальною площею 55 кв.м. та квартири № 205 загальною площею 50,60 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Слід зазначити, що відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі за № 6-61цс15: «положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону».

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього»

Також відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1923цс15: «Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно із ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до Листа Верховного Суду України «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» від 01.02.2015 року, суди повинні виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону N 898-IV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Разом із тим, згода сторін щодо ціни предмета іпотеки, зазначеної в іпотечному договорі відсутня, як і відсутня оцінка майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, актуальна на час розгляду справи.

Окрім того, в судовому засіданні представник позивача просив суд не приймати до уваги раніше надані звіти про оцінку майна № ВА 16 0324-002 від 28.03.2016 року та № ВА16 0324-001 від 28.03.2016 року, оскільки позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом їх продажу через органи державної виконавчої служби на прилюдних торгах за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій, а тому визначення судом вартості предмета іпотеки не є необхідним.

Разом із тим, відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи за № 6-340цс15: «За положеннями статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у резолютивній частині рішення суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна».

Окрім того, Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-340цс15 прийшов до висновку про те, що посилання суду першої інстанції в резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки під час здійснення виконавчого провадження, суперечить вимогам статей 39 та 43 Закону України «Про іпотеку», оскільки виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

З огляду на те, що для вирішення заявлених вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення ціни такого предмета іпотеки, необхідні спеціальні знання, суд вважає за можливе призначити у справі будівельно-технічну експертизу для визначення актуальної вартості квартир № 204 загальною площею 55 кв.м. та квартири № 205 загальною площею 50,60 кв.м., які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Тоді як питання те чи відповідає виконана ТОВ «БІЗНЕС АССІСТ» оцінка нерухомого майна квартир № 204 загальною площею 55 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та квартири № 205 загальною площею 50,60 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, за результатами якої було складено звіти № ВА 16 0324-002 від 28.03.2016 року та № ВА16 0324-001 від 28.03.2016 року, суд відхиляє як таке, що не входить до предмету доказування у даній справі, а також зважаючи на ту обставину, що представник позивача просив суд не враховувати такі звіти під час розгляду справи.

З метою повного та об'єктивного розгляду справи суд вважає за необхідне доручити проведення експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 143, 144 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про призначення судової експертизи - задовольнити частково.

Призначити у справі № 761/24483/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Смоленська, 6, м. Київ, 03057).

На вирішення експертизи поставити наступне питання:

- якою є дійсна вартість квартир № 204 загальною площею 55 кв.м. та квартири № 205 загальною площею 50,60 кв.м., які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи?

Оплату за проведення експертизи покласти на відповідача ОСОБА_1.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Для проведення експертизи визначити строк в один місяць.

У розпорядження експерта надати матеріали цивільної справи № 761/24483/14-ц в двох томах.

Зобов'язати ОСОБА_1 забезпечити безперешкодний доступ експерта до об'єкта дослідження за його вимогою та надати всі необхідні документи для проведення експертного дослідження.

Попередити ОСОБА_1 про те, що відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК