Номер провадження: 22-ц/785/8348/16
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Громіка Р.Д.

-- Драгомерецького М.М.

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями «Чорноморська інвестиційна група» про визначення незаконною бездіяльність та визнання стороною договору оренди як орендаря, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4) на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2016 року,-

встановила:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями (Чорноморська інвестиційна група», по якому просили визнати незаконною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «Чорноморська інвестиційна група», що полягала у відмові у розгляді звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12.08.2015 року, визнати ОСОБА_7, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1. стороною договору оренди № ПАР-26 від 20.11.2009 року, як орендаря, визнати ОСОБА_6 такою особою, що не є стороною за договором оренди №ПАР-26 від 20.11.2009 року в зв'язку із зміною сторони за договором.

При цьому посилаються на те, що 20.11.2009 року, між ОСОБА_4, як орендарем (далі - Орендар, або ОСОБА_6), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «Чорноморська інвестиційна група», як орендодавцем (далі - ТОВ ПІІ «Ч1Г», або Орендодавець, або Відповідач), було укладено договір оренди № ПАР-26 (далі - Договір) згідно якого ОСОБА_6 набула право користування та володіння гаражним місцем АДРЕСА_2, строком на 50 років від дати підписання Акта приймання-передачі предмету оренди (такий Акт був складений сторонами за Договором 20.11.2009 року). 12.05.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено угоду щодо заміни сторони у Договорі, згідно якої ОСОБА_3 (далі - Позивач-1, або ОСОБА_3.), домовилася із ОСОБА_6 (далі - Позивач-2, або ОСОБА_6. разом далі - Позивачі), виступити стороною Договору з боку орендаря з прийняттям на себе всіх відповідних обов'язків та прав.

12.08.2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 звернулися до Відповідача із проханням про зміну умов Договору, а саме - заміну сторони (заміну ОСОБА_6, як орендаря, на ОСОБА_3.). У цьому зверненні містилися погодження ОСОБА_3 на заміну сторони за Договором та письмові зобов'язання, щодо сумлінного виконання ОСОБА_3 умов Договору як новою стороною.

Порушення прав Позивачів, як вважали останні, полягало у відсутності узгодженості з боку Відповідача зміни умов Договору, а саме - заміні сторони (орендаря) за Договором.

Представник позивачів до судового засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю

Представником відповідача до суду було подано заперечення, згідно яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з необґрунтованістю, а також тим, що позивачами було обрано спосіб захисту не передбачений чинним законодавством.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями «Чорноморська інвестиційна група» про визначення незаконною бездіяльність та визнання стороною договору оренди як орендаря відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.11.2009 року, між ОСОБА_4, як орендарем (далі - Орендар, або ОСОБА_6), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «Чорноморська інвестиційна група», як орендодавцем (далі - ТОВ ПІІ «ЧІГ», або Орендодавець, або Відповідач), було укладено договір оренди № ПАР-26 (далі - Договір) згідно якою ОСОБА_6 набула право користування та володіння гаражним місцем АДРЕСА_2, строком на 50 років від дати підписання Акта приймання-передачі предмету оренди.

З листа ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 вбачається, що позивачі звернулися до Відповідача із проханням про зміну умов Договору, а саме - заміну сторони (заміну ОСОБА_6, як орендаря, на ОСОБА_3.). У цьому зверненні містилися погодження ОСОБА_8 на заміну сторони за Договором та письмові зобов'язання, щодо сумлінного виконання ОСОБА_3 умов Договору як новою стороною. (а. с. 10, 11)

Позивачі просили суд замінити сторону у договорі оренди № ПАР - 26 від 20.11.2009 року, укладеному між ОСОБА_4, як орендарем та ТОВ «ПП «Чорноморінвестгрупа», як орендодавцем.

Згідно з ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної-) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 14 ЦК України передбачає те, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, а також те, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно з ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 520 ЦК України, яка регламентує умови заміни боржника у зобов'язанні, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Стаття 627 ЦК України, передбачає те, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з умовами договору оренди № ПАР - 26 від 20.11.2009 року не передбачена заміна сторони - Орендаря без згоди Орендодавця.

Таким чином, як діюче законодавство України так і договір оренди № ПАР - 26 від 20.11.2009 року передбачає те, що сторони є вільними в укладенні договору, а боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора.

Так, відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння зміна умов зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. п. 8.7. договору оренди № ПАР - 26 від 20.11.2009 року, договір може бути змінений/або доповнений за згодою сторін.

При таких даних суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 такою особою, що не є стороною за договором оренди № ПАР-26 від 20.11.2009 року та визнання ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, стороною договору оренди № ПАР-26 від 20.11.2009 року, як орендаря задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльність товариства обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «Чорноморська інвестиційна група», що полягала у відмові у розгляді звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 12.08.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі наведеного суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що предмет позову та спосіб захисту своїх прав, обраний позивачем, не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, а відтак підстав для задоволення позову в обраний позивачем спосіб не має.

Враховуючи все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 (діючого в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4) - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції

Судді апеляційного суду Одеської області В.А. Станкевич

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецькій