Справа № 236/2614/16-ц
06 грудня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бікезіної О.В.,
за участю секретаря Плаксіної Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
18.10.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позивач мотивувала свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя із відповідачем та неможливістю збереження сім'ї. З 01 березня 2013 року вона перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки. З листопада 2013 року вони припинили шлюбні відносини. З цього часу вони мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. Майнового спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не має. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем.
Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач в судове засідання не прибула, але надала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 10).
Відповідача ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України через Лиманську міську раду (а.с. 26-28), відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 01 бернезня 2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зроблений відповідний актовий запис № 25 (а.с.4).
Подружжя має неповнолітню дочку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області від 09 серпня 2013 року, актовий запис № 188 (а.с.5).
Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач і відповідач з листопада 2013 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, позивач не має наміру зберегти сім'ю.

Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 до ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі жінки, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Майнового спору та спору про виховання дитини сторони не мають.

Після розірвання шлюбу, прізвище позивача "ОСОБА_1" залишити без змін.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 105, 110-112 Сімейного кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 01 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області,відповідний актовий запис № 25 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, прізвище позивача "ОСОБА_1" залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -