Справа № 603/706/16-ц
Провадження №2/603/323/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання - Пшеничняк В.Й.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 1,21 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабця - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаних земельних ділянок.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлою спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом п'ятої черги, як внучка спадкодавця, вказану спадщину прийняла так як на час смерті проживала із спадкодавцем.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач - представник Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 88 років в с.Велеснів Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 16.04.2007 року, актовий запис №05.

Ще за життя померлій належали:

- земельна ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.12.2016 року НОМЕР_3;

- - земельну ділянку площею 1,21 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.12.2016 року НОМЕР_3.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, підтверджуються:

-свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 згідно якого ОСОБА_4 є мамою ОСОБА_3;

-свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 виданого 15.06.1966 року згідно якого ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3»;

-свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_6, згідно якого ОСОБА_6 є мамою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

-свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 виданого 06.05.1984 року згідно якого позивач ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_1».

З аналізу вищевказаних документів вбачається, що позивач - ОСОБА_1 є внучкою ОСОБА_2 з боку матері - ОСОБА_6.

Беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1, згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, як спадкоємець за законом п'ятої черги.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства, що підтверджується відмовою Монастириської Державної нотаріальної контори від 19.09.2016 року №1026/01-16 в оформленні свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Як слідує з матеріалів справи оригінали Державних актів були втрачені про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 05.08.2016 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, виданий Велеснівською сільською радою 14.03.2003 року ОСОБА_2, загублений.

На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку може лише її власник.

Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а тому Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельні ділянки згідно закону після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

Як вже було встановлено з матеріалів справи, позивач перебуває в родинних відносинах з померлою ОСОБА_2, а саме, є її внучкою.

А тому, беручи до уваги вищевказане суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_9 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, як внучка померлої та спадкоємець п'ятої черги.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливість з даних причин оформити спадщину в установленому законом порядку доведена матеріалами справи.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла оскільки на час смерті та відкриття спадщини проживала з померлою, що підтверджується довідкою від 03.08.2016 року №179 виданою виконавчим комітетом Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно якої вбачається, що на день смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 з нею проживала її онука ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд не бере до уваги заяву ОСОБА_6 засвідчену секретарем виконавчого комітету Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 03.08.2016 року та зареєстровану в реєстрі за №23, яка б мала право на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, згідно якої вона відмовилась від своєї частки у спадщині, що вказана в позовній заяві, так як, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (в редакції чинній на час відкриття спадщини).

Натомість, вищевказана заява ОСОБА_6 свідчить про те, що вона вказаної в позовній заяві спадщини не приймала, їй відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1 та щодо них не заперечує, так як протягом розгляду справи в суді заперечень проти позову не подавала і ніяких дій, які б могли помішати позивачу у задоволенні її заявлених вимогах не вчиняла.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за законом має право на спадкове майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, тому є підстави визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються земельні ділянки.

В зв'язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294, ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1265, 1268 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме, на:

- земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 1,21 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Велеснівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що належали - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян