Справа № 303/1703/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої Боднар О.В.,

суддів Кондора Р.Ю., Джуги С.Д.,

за участю: секретаря Кухта М.В.,

представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року про відмову в ухваленні додаткового рішення справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року (а.с. 138-139) було відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс»про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі (а.с. 141) ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та постановити нову, якою задовольнити його заяву.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», в якому просив визнати відсутність відповіді відповідача на його звернення бездіяльністю та порушенням у зв'язку з цим відповідачем положень Законів України «Про звернення громадян» і «Про захист прав споживачів», а також зобов'язати відповідача видати довідку про склад сім'ї.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» щодо ненадання відповіді на скаргу незаконною та визнано порушення вимог статей 15, 20 Закону України «Про звернення громадян».

Зобов'язано ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» видати ОСОБА_2 довідку про склад сім'ї.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 263,60 грн.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року (а.с. 121-122) заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

Постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Зейкан В.Л. від 02 березня 2016 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/303/1207/15, виданого 19 січня 2016 року Мукачівським міськрайоним судом, згідно з яким було зобов'язано ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» видати довідку про склад сім'ї ОСОБА_2 (а.с. 127-128).

19 липня 2016 року ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, та просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у розмірі 3 540,91 грн. та витрати за юридичний супровід справи у розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 129).

В обґрунтування заяви зазначав, що після ухвалення судом першої інстанції заочного рішення, відповідач оскаржив його в апеляційному, а потім і касаційному порядку, перешкоджав примусовому виконанню рішення, у зв'язку з чим завдав йому, позивачу, суттєвих судових розходів, пов'язаних із втратою робочого часу для прибуття до апеляційного суду, транспортних та поштових витрат. Вважає, що за таких обставин, суд не вирішив питання про судові розходи, а саме: втрачений робочий час, витрати на придбання поштових конвертів, паперу, транспортні витрати, пов'язані з його прибуттям до апеляційного суду.

Відповідно до ч.ч. 1,2,5 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, а також те, що матеріали справи не містять відомостей щодо виконання відповідачем рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 травня 2015 року було ухвалено за позовними вимогами позивача, вирішено питання про судові витрати, які існували на час розгляду справи, тому підстави, передбачені ч.1 ст.220 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення не вбачаються.

Підстав для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції позивачем не наведено.

Керуючись ст.ст. 307, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

с у д д і :

Кондор Р.Ю. Боднар О.В. Джуга С.Д.