Справа № 126/2377/16-ц
Провадження № 2/126/847/2016
"29" листопада 2016 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд
в складі головуючого судді Хмель Р.В.
секретар Дончик О. .А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Юр'євича, про усунення перешкод в користуванні шляхом виселення з житлового приміщення,-
ОСОБА_1Н, є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Берізки Бершадські, вул. Садова 20, Бершадського району, Вінницької області, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
З січня 2016 року в даному домогосподарстві також проживає онук позивачки, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою сільської ради. Відповідачу на праві власності належить житловий будинок в с Мякохід, Бершадського району за адресою, вул. Подільська 46. За цією адресою він і зареєстрований.
Позивачка зазначила, що є людиною похилого віку. Разом з цим, відповідач не допомагає їй у веденні господарства, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, пошкоджує її майно та речі. Все це негативно відображається на житті ОСОБА_1 та її здоров'ї. Позивачка неодноразово зверталася з проханням до онука переселитися жити в інше житло, але останній проігнорував ці прохання. Також, ОСОБА_1 зверталася до поліції та в органи місцевого самоврядування, але це до позитивного результату не призвело.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1Н, є власницею житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Берізки Бершадські, вул. Садова 20, Бершадського району, Вінницької області, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССХ №207943 (ас.12). ОСОБА_2 проживає в її будинку без реєстрації, що підтверджується довідкою Джулинської сільської ради №369 від 31.08.2016 року (а.с.6). Позивачка є людиною похилого віку. Відповідач не допомагає їй у веденні господарства, не бере участі в оплаті комунальних послуг. Позивачка зверталася до правоохоронних органів та до органів місцевого самоврядування з проханням виселити її онука, ОСОБА_2 Юр'євича, що підтверджується листом начальника Бершадського ВП ГУНП (а.с. 5) та довідкою Джулинської сільської ради №369 від 31.08.2016 року (а.с.6), але це ні до якого позитивного результату на призвело та відповідач у добровільному порядку змінити місце проживання не бажає.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем мешкання фізичної особи є житловий будинок, квартира чи інше приміщення гідне для мешкання в населеному пункті, в якому особа мешкає постійно або тимчасово.
Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ст. 9 ч. 4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Берізки Бершадські, вул. Садова 20, Бершадського району, Вінницької області, та на підставі зазначеного суд приходить до висновку про можливість усунення ОСОБА_1Н, перешкод у користуванні та розпорядженні вищевказаним будинком, шляхом виселення відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ст.ст. 29, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.9,64,109,150,156ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224 ЦПК України, суд,
Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_1, а саме будинком, що знаходиться за адресою: с Берізки-Бершадські, вул. Садова 20, Вінницької області, шляхом виселення з цього будинку ОСОБА_2 Юрєвича.
Стягнути з ОСОБА_2 Юрєвича на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. судового збору та 1000 ( одна тисяча) грн.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Р. В. Хмель