Дата документу 23.06.2016
Провадження № 2/334/903/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Лисенко Л.І.,

при секретарі Матвієнко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання аліментного договору частково недійсним, стягнення пені по аліментам та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання аліментного договору частково недійсним та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який неодноразово уточнювала під час розгляду справи, в якому зазначила, що 26.10.2011 року між нею та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до якого відповідач зобовязався сплачувати аліменти на утримання доньки Анни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1300,00 грн. + інфляційна індексація щомісячно, починаючи з 26.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З червня 2015 року відповідач на свій розсуд зменшив розмір аліментів до 700 гривень, станом на 15.12.2015 року, час виготовлення позову, борг складає 9447,21 коп. Позивачка просить суд визнати недійсним частину п.14 договору, відповідно до якого пеня не може перевищувати 100% простроченої суми, виключити з договору вказівку на обмеження пені-не більш 100% простроченої суми, а також стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів з червня 2015 року по травень 2016 року у розмірі 34218,18грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, звернувся із зустрічним позовом про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини, в якому зазначив, що з 26.11.2011 року, моменту укладення договору його матеріальне становище значно погіршилося, він втратив роботу, рік перебував на обліку в Запорізькому МЦЗ як безробітний. Просить розірвати укладений між ним та ОСОБА_1 договір від 26.10.2011року, зменшити розмір штрафних санкцій, стягувати з нього аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі.

Протягом розгляду справи ОСОБА_2 уточнив зустрічний позов, зазначив, що на теперішній час він працює представником торгівельного відділу збуту приватного підприємства «Мебліторг», з посадовим окладом 2500 гривень, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів до досягнення повноліття дитиною.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_3 зустрічний позов не визнав, зазначив, що позовні вимоги стосовно зменшення розміру аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вже розглядався у судовому порядку, рішення набрало законної сили і на теперішній час ніким не скасовано.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 26.10.2011 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до якого відповідач зобовязався сплачувати аліменти на утримання доньки Анни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1300,00 грн. + інфляційна індексація щомісячно, починаючи з 26.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З червня 2015 року відповідач сплачує аліменти у розмірі 700 гривень. Згідно наданого позивачкою розрахунку заборгованості по аліментам складає 19144,21 грн.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України та розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, міститься висновок про те, що з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 1 липня, 25 листопада та 16 грудня 2015 року, 16 березня та 1 червня 2016 року. Позивачем надано розрахунок пені, але він зроблений не вірно. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, з урахуванням розрахунку заборгованості по аліментам, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів складає: в червні 2015 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 30 днів = 180,00 грн.; - липні 2015 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 31 день = 186,00 грн.; - серпні 2015 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 31 день = 186,00 грн.; - вересні 2015 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 30 днів = 180,00 грн.; - жовтні 2015 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 31 день = 186,00 грн.; - листопаді 2015 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 30 днів = 180,00 грн.; - грудні 2015 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 31 день = 186,00 грн.; - січні 2016 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 29 днів = 174,00 грн.; у березні 2016 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 31 день = 186,00 грн;у квітні 2016 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 30 день = 180,00 грн; у травні 2016 р. 600,00 грн., отже пеня за даний місяць складає 600,00 грн. х 1% х 31 день = 186,00 грн. Враховуючи наведене, загальна сума неустойки (пені) за період з липня 2015 р. по травень 2016 р. складає 2196 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог про внесення змін до п.14 Договору про участь у вихованні та утриманні дитини, в частині стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на законі.

Зустрічний позов про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 працездатний, стан його здоровя не змінився, аліменти на користь інших осіб за цей час не стягнуто, інших утриманців та іншої сімї у нього немає. Доводи представника відповідача про те, що він виховує дитину своєї співмешканки ОСОБА_4, що він сплачує кредит за кредитним договором від 28.08.2013 року, загальна заборгованість якого становить 25152,55 грн., не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, із наданої довідки про заробітну плату не можна визначити матеріальний стан відповідача. ОСОБА_2 не надав у судове засідання трудову книжку, із якої можна зясувати чи його робота у приватному підприємстві «Мебліторг» основна, чи за сумісництвом, не надано довідки з податкової інспекції про доходи, отримані за 2015 рік, не надано довідки про рухоме і нерухоме майно, яке зареєстровано за відповідачем. Тому, суд вважає, що зустрічний позов недоведений та необґрунтований, відсутні, передбачені ст. 192 СК України підстави для зміни розміру аліментів на дитину.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.10,60,212,213 ЦПК України, ст.181, 192, 196, СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання аліментного договору частково недійсним, стягнення пені по аліментам задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 пеню по аліментам у сумі 2196 гривень. В іншій частині позову відмовити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дітей відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Лисенко Л. І.