УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Іваненко Ю.Г., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 січня 2007 року у сумі 21217,82 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 16 січня 2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 3090 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник - відповідач, в порушення вимог ст.ст. 525,530,629,1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, виникла заборгованість.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір від 16 січня 2007 року, згідно умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 3090 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку ні одна із сторін не повідомила іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Дія картки ОСОБА_4 закінчилась 16 січня 2010 року, і строк її дії позивачем не продовжений.

Останній платіж, який було проведено відповідачем по даному кредитному договору відбувся 09 лютого 2012 року. (а.с. 5).

27 жовтня 2015 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом.

25 листопада 2015 року від ОСОБА_4 надійшла до суду заява про застосування строку позовної давності.(а.с. 26).

Місцевий суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки сплинув строк позовної давності, про застосування якої було заявлено представником відповідача, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Доводи позивача щодо безпідставності висновків суду першої інстанції, обґрунтовано не взято до уваги апеляційним судом, оскільки позивач звернувся до суду шляхом надіслання позовної заяви до Верховинського відділення поштового зв'язку 27 жовтня 2015 року, тоді як трирічний строк позовної давності закінчився після внесення відповідачем останнього платежу 09 лютого 2012 року. При цьому, позивачем не вказано обставин, які б вказували на поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
Ю.Г. Іваненко
І.М. Фаловська