Справа № 739/321/16-ц
Провадження № 2/739/99/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельні ділянки площею 4,0790 га та 3,5727 га, які належали його батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його матір ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько ОСОБА_2 Він належним чином прийняв спадщину своїх батьків. До складу спадкової маси входять дві земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 4,0790 га та 3,5727 га. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення прийнятої спадщини виявилося, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, а саме на вказані земельні ділянки, оскільки в державних актах про право власності на земельну ділянку від 13 липня 2006 року серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, якими посвідчувалося право його батька та матері на ці земельні ділянки, допущено помилку в написанні їх прізвищ і замість правильного прізвища «ОСОБА_2» помилково написано прізвища «ОСОБА_2». Оскільки внесення виправлень до державного акту не допускається, захист права власності на земельні ділянки можливий лише в судовому порядку.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 23 квітня 2007 року (а.с. 8).

На день смерті вона постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23 березня 2016 року (а.с. 15).

Отже, ОСОБА_2 відповідно до частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) належним чином прийняв спадщину своєї дружини ОСОБА_3 і був єдиним її спадкоємцем, оскільки відомості про іших спадкоємців останньої відсутні. Викладене в свою чергу свідчить, що до ОСОБА_2 згідно статті 1218 ЦК України перейшли усі права та обов'язки, що належали ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 20 грудня 2014 року (а.с. 7).

Позивач є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується його свідоцтвом про народження від 25 лютого 1963 року серії НОМЕР_5 (а.с.17).

10 червня 2015 року позивач належним чином прийняв спадщину свого батька ОСОБА_2 шляхом подання заяви про прийняття спадщини за якою нотаріусом було заведено спадкову справу №102/2015. При цьому інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_2 до нотаріуса не зверталися (а.с. 16).

Отже, до позивача, згідно статті 1218 ЦК України, перейшли усі права та обов'язки, що належали його батьку ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі й спадщина прийнята останнім після смерті ОСОБА_3

З досліджених у судовому засіданні державних актів на право власності на земельну ділянку вбачається, що 13 липня 2006 року Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією на ім'я жителя с. Ларинівка Новгород-Сіверського району ОСОБА_2 було видано державний акт серії НОМЕР_1, яким посвідчено право власності вказаної особи на земельну ділянку площею 4,0790 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером НОМЕР_6, та на ім'я жительки с. Ларинівка Новгород-Сіверського району ОСОБА_3 було видано державний акт серії НОМЕР_2, яким посвідчено право власності вказаної особи на земельну ділянку площею 3,5727 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером НОМЕР_7. Зазначені земельні ділянки розташовані на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.9-10).

Згідно довідки виконавчого комітету Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області ніколи не проживали, а проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів свідчить, що в державних актах серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 було допущено помилки в написанні прізвищ осіб, якими вони видавалися, а також, що вказані державні акти були видані саме батькам позивача, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Викладене свідчить, що земельні ділянки, право власності на які посвідчуюють вказані вище державні акти, входять до складу спадщини ОСОБА_2, зокрема й земельна ділянка, яка була успадкована останнім після ОСОБА_3

Згідно частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частини п'ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.

Отже, після смерті ОСОБА_2 належні йому на праві власності земельні ділянки перейшли до його спадкоємця, яким є позивач, і належать останньому з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 4,0790 га з кадастровим номером НОМЕР_6 та площею 3,5727 га з кадастровим номером НОМЕР_7, однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1225, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянкиплощею 4,0790 гектарів з кадастровим номером НОМЕР_6 та площею 3,5727 гектарів з кадастровим номером НОМЕР_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко