УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Писаної Т.О., ПоповичО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_6, третя особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визначити ОСОБА_5 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 29 липня 2015 року він в інтересах синаОСОБА_5, інваліда першої групи «А» з дитинства, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, проте отримав відмову у зв'язку із пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді важкої розумової відсталості (синдром Дауна), не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим не скористався у встановлений законом строк правом на спадкування, ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилено, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_6 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували роз'яснення, викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», виходили із відсутності поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, які були б пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, оскільки недієздатність ОСОБА_5 була встановлена рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року, тобто, як на час відкриття спадщини, так і протягом встановленого законом строку для її прийняття, ОСОБА_5 не був позбавлений можливості реалізувати надане йому законом право на спадкування.

При цьому судами враховано, що позивач неодноразово звертався до суду в інтересах сина ОСОБА_5 з приводу спадкових прав, тому про обставини відкриття спадщини йому було відомо і він мав можливість у визначений законом строк звернутись як законний представник до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Крім того, в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, на що ОСОБА_4 посилається як на підставу заявлення позову в інтересах непрацездатного сина ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О.Писана

О.В.Попович