Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2384/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

07.12.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Кіселика С.А., Суржика М.М.,

секретар Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бобринецької міської ради, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до Бобринецької міської ради, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зазначала, що 08 квітня 2015 року померла ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки, спадкоємцем якої за заповітом, посвідченим 13 червня 2014 року, є вона.

В липні 2016 року вона звернулась до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини.

До ОСОБА_5 вона приїжджала раз на рік для передачі грошової та матеріальної допомоги після збору врожаю. Про смерть ОСОБА_5 їй стало відомо в липні 2016 року.

Просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Суд дійшов висновку, що позивач мала можливість звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Також суд не прийняв визнання відповідачкою ОСОБА_4 позову, оскільки це суперечить закону та обставинам справи.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд не дослідив надані позивачем докази пропуску строку для прийняття спадщини та не дав їм належної оцінки. Вважає, що відсутність інформації про смерть спадкодавця є безспірним доказом поважності причини пропуску строку, оскільки звернутись із заявою до нотаріальної контори вона могла лише після того, як дізналась про смерть ОСОБА_5

В засідання апеляційного суду представник позивача та відповідачі, повідомлені про час та місце розгляду справи під розписку ( а.с.18,122-125, 131-135,137), не прибули повторно, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 08 квітня 2015 року померла ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в місті Бобринець Кіровоградської області, вул.Пушкіна,24, та земельної ділянки площею 4,7201 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бобринецької міської ради (а.с.6, 7-8, 41-70).

13 червня 2014 року ОСОБА_5 заповіла належну їй земельну ділянку позивачу ОСОБА_6. (а.с.9). В цей же день за договором оренди ОСОБА_5 передала цю земельну ділянку в оренду ОСОБА_6 на 49 років (а.с.10-13).

Копією спадкової справи (а.с.41-70) підтверджується, що 25 червня 2015 року заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5Г подала дочка спадкодавця відповідач ОСОБА_4, яка 28 жовтня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину на будинок.

Постановою від 12 липня 2016 року державний нотаріус відмовив ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця та не надала доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.69).

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Право прийняти спадщину або не прийняти її належить виключно спадкоємцеві.

Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець у зазначений строк не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Право власності на спадкове майно може бути визнано тільки за спадкоємцем, який прийняв спадщину (ст.67 Закону України «Про нотаріат»).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), від 26 вересня 2012 року (справа №6-85 цс 12), від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486 цс 15).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК належні та допустимі докази. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивач до липня 2016 року не знала та не могла знати про смерть спадкодавця.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що незнання позивача про факт смерті спадкодавця не є підставою вважати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці. Передбачених законом підстав для переоцінки апеляційним судом доказів не має.

Суд повно і всебічно зясував обставини справи, перевірив доводи сторін, наданим доказам дав належну оцінку. Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

ОСОБА_7