Справа № 370/540/16-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/5940/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.12.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом, який мотивувало наступним:

14 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 12 938,00 доларів США строком до 14 травня 2015 року зі сплатою 13,50 % річних.

14 травня 2008 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №203631, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним кредитним договором. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 04 березня 2016 року заборгованість за тілом кредиту та відсотками становила 3 405,55 доларів США, за пенею - 39 400,63 грн. У звязку з наведеним банк просив суд стягнути з відповідачівв солідарному порядку на його користь вищезазначену заборгованість за кредитом, а також стягнути судові витрати у розмірі 1930,09 грн. по сплаті судового збору у рівних частках, а саме по 965,05 грн. з кожного.

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк», в якій просила визнати укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк» договір поруки №203631 від 14 травня 2008 року припиненим, оскільки банк не предявив вимоги до поручителя у строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. З ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 3405,55 доларів США та пеню у розмірі 39400,63 грн., а також судовий збір у розмірі 1930,09 грн. В решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано договір поруки №203631, укладений 14 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, припиненим.

Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні його позову до ОСОБА_3 та в частині задоволених зустрічних вимог ОСОБА_3 до банку, ухвалити в цій частині нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічних вимог. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку припинення дії договору поруки. Оскільки зобовязання за кредитним договором не припинені, відповідно й діють зобовязання за договором поруки, який укладено в забезпечення кредитного договору. Вважає, що заборгованість підлягає стягненню з обох відповідачів в солідарному порядку.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

Ухвалюючи рішення щодо визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк предявлення вимоги до поручителя, відтак порука у відповідності до положень наведеної норми припинила свою дію. З наведеними висновками в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими.

Як вбачається з п. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 14 травня 2008 року, виданий банком ОСОБА_2 кредит підлягав поверненню не пізніше, ніж 14 травня 2015 року.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

В даному випадку договором поруки не було визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами його п. 3.1. встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням. В той же час позов до поручителя банк предявив лише в березні 2016 року. Таким чином оскільки у шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання (14 травня 2015 року) банк не предявив позову до поручителя, порука припинила свою дію.

Вищенаведена правова позиція була висловлена в ряді постанов Верховного Суду України, зокрема у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: М.В. Мережко

ОСОБА_4