Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2728/16-ц
Провадження №: 2/332/1247/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, відсотків за користування грошовими коштами та застосування ст. 625 ЦК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, відсотків за користування грошовими коштами та застосування ст. 625 ЦК України, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що 10.11.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. За умовами цього договору ОСОБА_4 отримав грошові кошти в розмірі 60000 грн. зі строком погашення до 10.01.2015 року та сплатою 4 % в місяць за користування грошовими коштами. Станом на 13.12.2016 року відповідач борг не повернув, проценти не сплатив, у звязку із чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, проценти за користування борговими коштами із застосуванням індексів інфляції та 3 % річних, що разом становить 133286,98 коп.

Позивач в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, пояснивши, що 13 квітня 2016 року ОСОБА_4 було частково погашено борг, а саме в розмірі 10000 грн. шляхом переказу, а тому нарахування процентів, 3 % річних та індекс інфляції повинні здійснюватись з урахуванням часткового погашення боргу позики.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступне: 10.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено розписку, згідно якої ОСОБА_4 отримав у ОСОБА_3 грошову позику у розмірі 60000 грн. зі строком повернення до 10.01.2015 року та сплатою 4% в місяць за користування грошовими коштами (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В даному випадку відповідач підтвердив факт отримання грошей від позивача розпискою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором.

Сторонами при укладенні договору позики встановлено термін повернення грошових коштів 10.01.2015 року. Однак відповідач на даний час частково повернув зазначені кошти позивачу.

Так, у судовому засіданні відповідачем була надана квитанція від 13.04.2016 року на підтвердження часткової виплати позики позивачу, а саме в сумі 10000 грн., тому на даний час сума боргу становить 50000 грн. (а.с. 89).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, 3% річних становить - 3266,30 грн., які складаються з наступного:

-60 000 грн. (сума заборгованості за період з 11.01.2015 рок по 13.04.2016 року)*3%/100/365 (кількість днів в році)*459 (кількість прострочених днів) = 2263,56 грн.;

-50 000 грн. (сума заборгованості з 13.04.2016 року)*3%/100/365 (кількість днів в році*244 (кількість прострочених днів) = 1002,74 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості, щодо нарахування 3% річних не відповідає чинному законодавству, оскільки згідно аналізу практики Верховного суду України щодо застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві вбачається, що при вирішенні питання, яке повязане з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Тобто, ОСОБА_3 наданий розрахунок про нарахування 3 % річних на суму 64800 грн., яка вже містить в собі 4 %, які передбачені договором позики за користування чужими грошовими коштами є невірним.

Щодо відсотків за користування чужими грошовими коштами, то їх розмір і порядок одержання встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку повернення процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ (постанова Верховного Суду України від 02.09.2015 року по справі №6-369цс15).

Тобто, з 10.12.2014 року по 10.01.2015 року відсотки за користування чужими грошовими коштами складають 4800 грн. (4 %, які встановлені в договорі (розписці)). З 10.02.2015 року по 10.04.2016 року, відсотки, які згідно облікової ставки НБУ становлять (сума боргу 60000 грн.) 18,625 грн. З 10.05.2016 року по 10.12.2016 року (сума боргу 50000 грн.) 5645 грн., а разом 29070 грн.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Відповідно до інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр» індекс інфляції становить у 2015 році такий розмір: (лютий - 105,3 %; березень 110,8 %; квітень 114 %; травень 102,2%; червень 100,4 %; липень 99 %; серпень 99,2 %; вересень 102,3 %; жовтень 98,7 %; листопад 102 %; грудень 100,7 %). У 2016 році: (січень 100,9 %; лютий 99,6 %; березень 101,0 %; квітень 103,5 %; травень 100,1 %; червень 99,8 %; липень 99,9 %; серпень 99,7 %; вересень 101,8 %; жовтень 102,8 %; листопад 101,8 %).

Таким чином, з лютого 2015 року по квітень 2016 року (період, коли сума заборгованості складала 60000 грн.) сукупний індекс інфляції становить - 146,03 % = (105,3 % * 110,8 % * 114 %* 102,2% *100,4 %* 99 % * 99,2 % *102,3 % * 98,7 % * 102 % * 100,7 % * 100,9 % * 99,6 % * 101,0 % * 103,5 %). А тому за цей період сума інфляційних витрат складає, разом с боргом 87618 грн. = (60000 грн. * 146,03 %). З травня 2016 року по листопад 2016 року (період, коли сума заборгованості складала 50000 грн.) сукупний індекс інфляції становить 106 % = (100,1 % * 99,8 % * 99,9 % * 99,7 % * 101,8 % * 102,8 % * 101,8 %), у звязку із чим сума інфляційних витрат за зазначений період разом з боргом складає 53000 грн. З урахуванням зазначеного, індекс інфляції становить 30618 грн. грн., а разом с боргом 80618 грн.

Розрахунок заборгованості щодо індексу інфляції, який наданий позивачем не може братись до уваги, оскільки остання зазначає суму у розмірі 99300,18 грн. нараховану за весь період прострочення на борг, який складає 60000 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджується позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки судом частково задоволені позовні вимоги, а саме в розмірі 112954,30 грн., тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1129,54 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 1046, 1047-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, відсотків за користування грошовими коштами та застосування ст. 625 ЦК України задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Запоріжжя, вул. Запоріжбудівська, буд. 29) на користь ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Поштова)АДРЕСА_1) суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання у розмірі 80618 грн.; проценти за позикою - 29070 грн.; три проценти річних у сумі 3266,30 грн. та судовий збір у розмірі 1129,54 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22.12.2016 року.

Суддя О.С. Яцун