Справа № 333/3419/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

при секретарі Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до КУ «ЗОКЛ» ЗОР про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. В позові зазначає, що вона працює в КУ «ЗОКЛ» ЗОР з 1997 р. на посаді лікаря-терапевта, а з 01.06.2010 р. на посаді лікаря-алерголога консультативної поліклініки. 06 квітня 2016 р. до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, згідно наказу № 211. Відповідно до оскаржуваного наказу № 211 від 06.04.2016 р., вона самовільно покинула своє робоче місце 15 березня 2016 р. з 14.00 год. по 15.06 год., що є порушенням п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КУ «ЗОКЛ» ЗОР, а саме: самовільне залишення робочого місця. Вважає наказ незаконним та безпідставним з таких підстав: відповідно до посадової інструкції лікаря-алерголога до її обовязків входить надання консультативної допомоги, обстеження та лікування пацієнтів, ведення первинної медичної документації, взаємодія з іншими лікарями, службами, своєчасне подання звітності. Крім того, відповідно до посадової інструкції вона зобовязана керуватися локальними клінічними протоколами (маршрутами) пацієнта, за її спеціальністю було доручено їй також розробляти та погоджувати вказані локальні клінічні протоколи (маршрути) пацієнтів. Її робочий час встановлено з 8.00 год. до 15.06 год. 15 березня 2016 р. після прийому усіх пацієнтів, вона зайнялась розробкою та погодженням вказаних локальних клінічних протоколів пацієнтів. Погоджувати дані протоколи вона повинна була з куратором із Запорізького державного медичного університету, ним є асистент кафедри внутрішніх хвороб-3, кандидат медичних наук ОСОБА_2 З ним вона і обговорювала та опрацьовували локальні клінічні протоколи пацієнтів з 14.10 год. до 15.20 год. Вважає що виконувала свої посадові обовязки, трудову дисципліну не порушувала. Просить визнати незаконним та скасувати наказ від 06.04.2016 р. № 211.

У ході судового слухання справи, позивач надала до суду уточнену позовну заяву (а.с.99) в якій визначила про виключення зі складу відповідачів головного лікаря КУ «ЗОКЛ» ЗОР ОСОБА_3, позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу № 211 від 06.04.2016 р. залишила без змін.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов (а.с.69-71), в судовому засіданні пояснив, що позивач, працюючи лікарем-алергологом 15.03.2016 р. самовільно покинула своє робоче місце о 14.00 год. та була відсутня до 15.06 год. Відповідно до п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівникам забороняється самовільно залишати своє робоче місце. Однак позивач проігнорувала вказане правило, про залишення свого робочого місця, не повідомила лінійного керівника та заступника головного лікаря. 15.06.2016 р. було складено ОСОБА_4 про відсутність лікаря-алерголога консультативної поліклініки на консультативному прийомі. 23.03.2016 р. у позивача було відібрано письмові пояснювання. Дисциплінарне стягнення оголошено в наказі № 211 від 06.04.2016 р. і повідомлено їй під розписку. Всі вимоги законодавства щодо застосування дисциплінарного стягнення відповідачем виконані. Посилання позивача на виконання розробки та погодження локальних протоколів та маршрутів пацієнтів не відповідають дійсності, оскільки до теперішнього часу дані протоколи так і не були надані головному лікарю. 15.04.2016 р. Протокольним дорученням головного лікаря підготувати локальні протоколи та маршрути пацієнтів за спеціалізацією «алергологія» доручено позивачу, була створена робоча група, відповідно до наказу № 266 від 26.04.2016 р., для поновлення локальних клінічних протоколів, але і по теперішнього часу позивачкою не підготовлені вказані документи. Просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем в трудових відносинах. Відповідно до наказу № 99-О від 31.05.2010 р. позивача, яка працювала лікарем-терапевтом приймального відділення було переведено на 0,75 ставки лікарем-алергологом консультативної поліклініки та на 0,25 ставки лікаря-терапевта приймального відділення з 01.06.2010 р. Наказом від 08.12.2010 р. № 234-О її переведено на ставку лікаря-алерголога консультативної поліклініки з 08.12.2010 р. (а.с.102).

06 квітня 2016 року відповідачем було видано наказ № 211 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с.5). Відповідно до наказу, позивач самовільно покинула своє робоче місце з невідомих для адміністрації причин, не повідомила про свою відсутність ні заступника головного лікаря з поліклінічної роботи, ні відповідальну особу за роботу терапевтичних кабінетів та була відсутня на робочому місці з 14.00 год. до 15.06 год. Їй оголошено догану за порушення п. 3.1 розділу 3 «Основні обовязки працівників» правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, а саме: самовільне залишення робочого місця.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов'язується забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно до ст. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до наданих до матеріалів справи Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради - надалі Правила (а.с.72-75) в п. 2.6 яких зазначено, що при оформлені трудового договору з працівником повинно бути оговорено крім інших умов, і режим роботи. Пунктом 2.9 Правил передбачається, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник зобовязаний визначити працівникові робоче місце (а.с.72).

Надані до матеріалів справи копії наказу від 23.11.2015 р. № 606 «Про організацію консультативного прийому в поліклініці КУ «ЗОКЛ» ЗОР на 2016 р.» та графік консультативних прийомів лікарів (а.с.124-127), свідчать про встановлення графіку консультативних прийомів лікарів та закріплення за ними кабінетів, де такі прийоми відбуваються. Отже, час роботи позивача становив: з 8 год.00 хв. до 15 год.06 хв. у кабінеті №19 консультативної поліклініки.

Відповідно до п.3.1 Правил, на порушення якого посилається відповідач, працівник зобовязаний використовувати весь робочий час для продуктивної праці, не залишати самовільно своє місце. При цьому п. 4.1 цих Правил зазначено, що в обовязки власника входило закріплення за працівником робочого місця. Згідно вимог п.4.1 Правил, відповідач закріпив за позивачем робоче місце - кабінет № 19 консультативної поліклініки.

Підставою для видання наказу № 211 від 06.04.2016 р. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є рапорт заступника головного лікаря з поліклінічної роботи ОСОБА_5 від 15.03.2016р., пояснювальна записка позивача від 23.03.2016 р., доповідна записка лікаря-гастроентеролога ОСОБА_6 від 28.03.2016 р.

На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Відповідно до пояснення свідка ОСОБА_5, які суд приймає до уваги, вона бачила, як позивач 15.03.2016 р. о 14.00 год. виходила з приміщення поліклініки в верхньому одязі та з особистими речами. Свідок ОСОБА_5 займає посаду заступника головного лікаря з поліклінічної роботи та експертизи тимчасової непрацездатності та є безпосереднім керівником позивача, відповідно до п.7.2 Посадової інструкції № 014 лікаря-алерголога (а.с.21,88). За її наказом було складено акт про відсутність позивача на робочому місці з 14 год.00 хв. до 15 год.06 хв. Вона також 15.03.2016 р. звернулася до головного лікаря з рапортом про порушення позивачем трудової дисципліни.

Посилання позивача на те, що вона знаходилася у стаціонарі для вирішення питань, повязаних з її професійними обовязками, не підтверджуються поясненнями свідків та наданим доказами.

Посилання позивача на те, що вона попередила медичну сестру щодо свого знаходження в стаціонарі, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Медична сестра, що працює з позивачем в кабінеті лікаря-алерголога ОСОБА_4, в своїх поясненнях, як свідок по справі, ці обставини не підтвердила.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_2, позивач дійсно неодноразово спілкувалась з ним відповідно до методів лікування хворих та інших професійних питань, але конкретні дати спілкування з позивачем не назвав, і що спілкувався з нею саме 15.03.2016 р. не підтвердив.

Пояснення свідка ОСОБА_7, суд до уваги не приймає, як такі, що суперечать наданим суду доказам та поясненням свідків. Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого № 4804 ОСОБА_8, 15.03.2016 р. йому проводилася операція з 12-40 год. до 15-20 год., анестезіологом була ОСОБА_7, про що є її особисті підписи в медичних документах (а.с.143-149). Залишати операційну, відповідно до п.2 локального клінічного протоколу вона не мала права. А тому її пояснення щодо спілкування з позивачем 15.03.2016 р. о 14.10 год. в приміщенні стаціонару, суд вважає не правдивими, такими що не відповідають фактичним обставинам.

Згідно п.2 локального клінічного протоколу, кваліфікований анестезіологічний персонал повинен бути присутнім в операційному залі, щоб проводити моніторинг стану хворого і забезпечувати анестезіологічну допомогу; у звязку з швидкою зміною стану пацієнта під час анестезії кваліфікований анестезіологічний персонал повинен постійно бути присутнім в операційному залі, щоб проводити моніторинг стану хворого і забезпечувати анестезіологічну допомогу.

Свідок ОСОБА_9, яка займає посаду завідуючої відділення анестезіології, пояснила суду, що залишати операційну лікарям-анестезіологам на протязі всієї операції заборонено. Лікар-анестезіолог, відповідно до посадових інструкцій, клінічного протоколу, локального клінічного протоколу повинен на протязі усього часу проведення операції слідкувати за станом хворого, призначати введення медичною сестрою ліків, і знаходитися в операційній до виходу пацієнта з анестезії та переведення його до палати під нагляд лікарняного лікаря. У крайніх випадках, лікар-анестезіолог може залишити операційну, залишивши замість себе іншого вільного лікаря-анестезіолога або її, зав.анестезіології. 15.03.2016 р. ОСОБА_7, яка працювала в операційній, як лікар-анестезіолог, до неї, як зав.анестезіології, за заміною не зверталася, як не зверталася вона і до інших лікарів-анестезіологів щодо заміни її в операційній залі.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Надані до матеріалів справи Посадова Інструкція лікаря-алерголога, Протокольне доручення від 09.04.2015 р., від 15.04.2016 р. (а.с.27-28), наказ № 266 від 26.04.2016 р. (а.с.29), локальні клінічні протоколи медичної допомоги пацієнтам з медикаментозної алергії (а.с.30-53) свідчать, що позивач в межах своїх посадових обовязків повинна була приймати участь в розробці, погоджені локальних клінічних протоколів пацієнтів за своєю спеціальністю, та не виключає необхідність спілкування з науковими співробітниками кафедри внутрішніх хвороб №3 Запорізького державного медичного університету, розташованими в стаціонарі КУ «ЗОКЛ» ЗОР.

При цьому позивачем не надано суду доказів того, що саме 15.03.2016 р. з 14 год. вона знаходилась в стаціонарі та виконувала свої посадові обовязки щодо розробки та погодження клінічних протоколів медичної допомоги пацієнтам з медикаментозної алергії.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до докладної записки лікаря-гастроентеролога, з функціями завідуючої, відповідальної за терапевтичні кабінети консультативної поліклініки ОСОБА_6, станом на 28.03.2016 р. робота щодо поновлення локальних клінічних протоколів медичної допомоги та маршрутів пацієнтів в консультативній поліклініці, відповідно до уніфікованих локальних протоколів, лікарем-алергологом ОСОБА_1 не виконана.

Наданими доказами, проти яких не заперечує і позивач, судом встановлено, що позивач 15.03.2016 р. самовільно, не попередивши безпосереднє керівництво про залишення свого робочого місця, о 14.00 год. покинула кабінет лікаря-алерголога, в якому вела консультативний прийом пацієнтів, до закінчення свого робочого часу, чим порушила трудову дисципліну.

Надані до матеріалів справи копії заяв пацієнтів (а.с.82-84), суд до уваги не приймає. Ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення та не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Ст.149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення повино витребувавати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, при обранні виду стягнення повино враховуватися ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порядок та строки накладення дисциплінарного стягнення на працівника, передбачених законодавством, відповідачем було дотримано.

Посилання представника позивача на відсутність згоди профспілкового комітету щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани є хибним, оскільки діючим трудовим законодавством не передбачено такої згоди при притягненні працівника до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Враховуючи всі зясовані обставини справи, суд вважає вимоги позивача, щодо визнання незаконним та скасування наказу № 211 від 06.04.2016 р., не обгрунтованими.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст.21,142,147-149,233 КЗпП України, ст.ст. 6,8,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря КУ «ЗОКЛ» ЗОР від 06.04.2016 р. № 211 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова