Дата документу 15.12.2016 Справа № 554/9688/16-ц
Справа № 554/9688/16-ц
Провадження №2/554/3733/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Блажко І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та застосування правових наслідків недійсності правочину, -

В С Т А Н О В И В :

23 листопада 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання провочину недійсним та застосування правових наслідків недійсності правочину. В якій прохали: визнати недійсним договір найму житлового приміщення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з моменту його вчинення. Застосувати правові наслідки правочину: стягнути зі ОСОБА_2 відшкодування збитків у розмірі 5000 грн. на користь ОСОБА_1

Ухвалою судді від 23 листопада 2016 року позивачу був наданий строк для усунення недоліків шляхом: уточнення змісту позовних вимог, надання копії договору, який оскаржується; зазначенням учасником процесу ОСОБА_3

15 грудня 2016 року на виконання вимог ухвали від 23 листопада 2016 року надійшла заява від ОСОБА_1, але недоліки повністю не усунуто.

Таким чином ухвала без руху від 23 листопада 2016 року не виконана.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви повністю, суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Також, суд роз'яснює позивачу про те, що відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до ст. ст.7 ч.1 п.2 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

З огляду на вищевикладене приходжу до висновку про повернення судового збору у сумі 580 грн. та 580 грн. сплаченого ОСОБА_1 при подачі вказаного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121, 293 ЦПК України , ЗУ «Про судовий збір» -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та застосування правових наслідків недійсності правочину вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 580 (пятсот вісімдесят) гривень, сплачений нею 29 вересня 2016 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» за квитанцією №0.0.626076435.1 до УДКСУ у м. Полтава, код банку 831019, розрахунковий рахунок № 0005 та у розмірі 580 (пятсот вісімдесят) гривень, сплачений нею 17 листопада 2016 року через ПАТ КБ «ПриватБанк» за квитанцією №0.0.653730756.1 до УДКСУ у м. Полтава, код банку 831019, розрахунковий рахунок № 0005.

Роз'яснити ОСОБА_1, що у разі неможливості усунути недоліки позовної заяви у зазначений строк, вона має право повторно звернутися до суду з належно оформленим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня отримання ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили протягом 5 днів з дня її отримання, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя І. О. Блажко