У х в а л а

8 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня і 15 липня (2 ухвали) 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, треті особи: Луцька міська рада Волинської області, виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської області, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, державного акта на право приватної власності на землю, визнання незаконною приватизації земельної ділянки, визнання незаконним рішення Луцької міської ради, визнання неправомірними дій,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 січня 2015 року та 12 лютого 2016 року, а також на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року повернуто заявниці на підставі статей 293, 324 ЦПК України.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року в частині зупинення провадження у справі визнано неподаною та повернуто заявниці на підставі статей 121, 328 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі за її касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2016 року в частині зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

19 і 20 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема від 3 червня і 15 липня (2 ухвали) 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 1, 6, 14, 17, 18, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 125, 129, 147, 150 Конституції України; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме статей 1 - 15, 18 - 20, 23, 57 - 62, 64, 79, 88, 107, 115, 117, 208 - 213, 323 - 352 ЦПК України.

На обґрунтування підстав перегляду зазначених судових рішень, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2011 року, 12 березня 2014 року, 10 лютого 2016 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 січня, 3 лютого, 9 і 24 березня 2016 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня і 15 липня (2 ухвали) 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 3 червня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, повернувши подану ОСОБА_4 касаційну скаргу на підставі статей 293, 324 ЦПК України, дійшов висновку про те, що ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 січня 2015 року (якою відкрито провадження у справі) та ухвала Апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року (про залишення без змін указаної ухвали місцевого суду) не можуть бути прийняті до провадження, оскільки ці ухвали не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України, як такі, що не перешкоджають подальшому провадженню у справі; також касаційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2016 року також не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України, як така, що не переглядалася в апеляційному порядку.

Ухвалою від 15 липня 2016 року касаційний суд визнав неподаною касаційну скаргу ОСОБА_4 (на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року в частині зупинення провадження у справі) та повернув її заявниці на підставі статей 121, 328 ЦПК України, оскільки заявниця не усунула недоліки поданої касаційної скарги, визначені відповідною ухвалою касаційного суду.

Постановляючи ухвалу від 15 липня 2016 року, про перегляд якої також порушує питання заявниця, касаційний суд, відмовивши у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 (на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 17 травня 2016 року в частині зупинення провадження у справі), погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, а тому відповідно до пункту 5 частини першої статті 202 ЦПК України суд вправі зупинити провадження у справі.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 25 липня 2011 року касаційний суд залишив без руху подану касаційну скаргу, оскільки вона не відповідала вимогам, визначеним статтею 326 ЦПК України, та надав заявникам строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків;

- в ухвалі від 12 березня 2014 року касаційний суд, зупинивши виконання судових рішень до закінчення касаційного провадження, дійшов висновку про те, що наведені у клопотанні доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваних судових рішень;

- в ухвалі від 10 лютого 2016 року касаційний суд, залишивши без змін ухвалу суду апеляційної інстанції щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що спір про звернення стягнення на предмет іпотеки не підвідомчий третейському суду, оскільки третейське застереження в кредитному договорі укладено з порушенням вимог Закону України «Про третейські суди».

У наданих заявницею для порівняння судових рішеннях Вищого адміністративного суду України містяться такі висновки:

- в ухвалах від 12 січня і 3 лютого 2016 року касаційний суд відмовив у задоволенні заяв особи про відвід суддів з огляду на необґрунтованість наведених у заявах доводів щодо наявності підстав для відводу суддів;

- в ухвалі від 9 березня 2016 року касаційний суд повернув заявнику касаційну скаргу на підставі статей 108, 213, 214 Кодексу про адміністративне судочинство України, оскільки заявник не усунув недоліки поданої касаційної скарги, визначені відповідною ухвалою касаційного суду;

- в ухвалі від 24 березня 2016 року касаційний суд залишив без руху подану касаційну скаргу та надав заявнику строк для усунення визначених в ухвалі судді недоліків цієї касаційної скарги.

Порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями суду касаційної інстанції, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня і 15 липня (2 ухвали) 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, треті особи: Луцька міська рада Волинської області, виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської області, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області, державного акта на право приватної власності на землю, визнання незаконною приватизації земельної ділянки, визнання незаконним рішення Луцької міської ради, визнання неправомірними дій за заявою ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня і 15 липня (2 ухвали) 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко