Справа № 460/863/15 Головуючий у 1 інстанції: Гоцко В.І.
Провадження № 22-ц/783/1804/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус&nbsp; В.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретар: Симець В.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

встановила:

заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 16 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 971 884 грн. 32 коп., 3 % річних в розмірі 28 316 гривень 57 коп. та суму судового збору в розмірі 3 654 гривень.

Рішення районного суду оскаржила відповідач, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї на користь позивача 371 471 грн. суми боргу та 3% річних у сумі 10 838 грн. 81 коп., посилаючись на те, що задовольняючи вимоги позивача суд порушив норми матеріального та процесуального права. Так, зокрема, апелянт зазначає, що суд не врахував, що вона передала позивачці 60 294 грн. на погашення боргу та те, що заява від 08.04.2014 року не є за своєю суттю розпискою про отримання коштів, а відтак не є правомірним щодо визначення суми боргу із застосуванням доларового еквіваленту, оскільки боргові зобов'язання, що виникли за розпискою від 11 лютого 2013 року не містять визначення суми позики за доларовим еквівалентом.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, її неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до розписки від 11 лютого 2013 року ОСОБА_4 взяла у позивачки в позику в сумі 518 394 грн., які зобов'язалась повернути не пізніше 11.02.2014 року шляхом повернення у лютому - 5 635 грн. до 25 числа, в березні - 5 625 грн. - до числа. Після чого графік платежів переглядається (а.с.10).

Укладення договору позики сторонами не оспорюється.

08 квітня 2014 року відповідач написала заяву якою підтвердила існування у неї боргу перед позивачем за вказаним вище договором позики в сумі 458 100 грн. та настання строку погашення за ним 11.02.2014 року. Крім того, цією заявою відповідач ствердила, що по узгодженістю з позикодавцем бажає перевести борг в доларовий еквівалент по курсу 9,45 грн. за один долар США, а відтак сума боргу становить 48 476,19 доларів США. Також відповідач зобов'язалась виплату боргу проводити в гривневому еквіваленті щомісячно в розмірі еквівалентному 2 000 доларам США по комерційному курсу на день сплати та погасити борг протягом 24-х місяців починаючи з квітня 2014 року (а.с.11).

Таким чином, виходячи з дійсного змісту та достовірності документів, які надані сторонами, між сторонами мається наявність правовідносин за договором позики, яку згодом сторони визначили в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що стосується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

В справі маються дві розписки позивача про отримання нею від відповідача 08.04.2014 р. в рахунок погашення боргу 767, а 26.05.2014 р. 460 доларів США (а.с.32, 33).

Таким чином, загальна сума боргу становить 47 249,19 доларів США.

Будь-яких належних та допустимих доказів про подальше виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики (погашення боргу) в справі немає, відповідачем не представлено.

За таких обставин, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог позивачкою 15 травня 2015 року (а.с.37), суд вірно задовольнив вимоги позивачки, виходячи з курсу долара станом на 15.05.2015 року та виходячи з 3% річних, які нараховані з 26.05.2014 року по 15.05.2015 року.

Оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.