АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року

в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг» до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «КЕС-УА Холдинг» (надалі - ТОВ «КЕС-УА Холдинг») звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 124 500 грн. - основного боргу, 4 492 грн. 23 коп. - 3 % річних, 31 739 грн. 93 коп. - інфляційних втрат за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 2 від 24 травня 2012 року та судовий збір.

Зазначав, що 24 травня 2012 року між товариством та ОСОБА_2 був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2, згідно якого відповідач отримав грошові кошти, у сумі 124 500 грн., шляхом перерахунку вказаної суми на його картковий рахунок в АТ «ОТП Банк» та зобов'язався їх повернути до 30 листопада 2013 року. У зв'язку з неналежним виконання своїх зобов'язань ОСОБА_2, за вказаним договором утворилась заборгованість, яку позивач й просив стягнути.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року позов ТОВ «КЕС-УА Холдинг» задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просив скасувати рішення районного суду та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, яка просив апеляційну скаргу відхилити, представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, 24 травня 2012 року між ТОВ «КЕС-УА Холдинг» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2, згідно якого відповідач отримав грошові кошти, у сумі 124 500 грн., шляхом перерахунку вказаної суми на його картковий рахунок в АТ «ОТП Банк» та зобов'язався їх вернути до 30 листопада 2013 року (а.с.7-8).

Позивачем взяті на себе зобов'язання виконано та перераховано грошові кошти на рахунок ОСОБА_2 (а.с.10), відповідачем, в свою чергу умови договору належним чином не виконувались.

Відповідно до претензії вих. № 399 від 04 грудня 2014 року ТОВ «КЕС-УА Холдинг» висунуто вимогу здійснити оплату заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 2 від 24 травня 2012 року та сплатити 124 500 грн. - оплату заборгованості, 3775 грн. 93 коп. - три відсотка річних, 24526 грн. 50 коп. - індекс інфляції (а.с.11-13).

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що позивач умови договору виконав, а сам відповідач зобов'язання порушив, суму наданої фінансової допомоги не повернув, як то передбачає укладений договір, то, відповідно, є всі підстави до стягнення даної заборгованості за вказаним договором.

Колегія суддів погоджується з даними висновками районного суду та вважає їх законними і обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зазначена правова позиція міститься й у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-1206цс15.

За таких обставин, визначаючи суму заборгованості, районний суд обґрунтовано визнав доведеним наявність правових підстав до застосування до виниклих між сторонами відносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено відповідальність за невиконання грошового зобов'язання у вигляді 3 % річних та інфляційних.

Районний суд обґрунтовано в основу рішення поклав долучений до справи розрахунок заборгованості, остільки його зміст узгоджується з положеннями матеріального права та відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані кошти ним отримувалися під звіт на виробничі потреби підприємства, колегія суддів визнає безпідставними, остільки спростовуються матеріалами справи, а саме: договором про надання поворотної фінансової допомоги № 2 від 24 травня 2012 року та банківською випискою від 25 травня 2012 року, зі змісту яких убачається, що відповідачу перераховувалися кошти саме в якості поворотної фінансової допомоги, а не для здійснення поточних розрахунків.

Щодо тверджень відповідача, з приводу існування в товаристві особливого порядку візування правочинів, то слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази наявності вказаного порядку в товаристві, а нормами чинного законодавства України він не передбачений.

Договір про надання безповоротної фінансової допомоги був підписаний зі сторони ТОВ «КЕС-УА Холдинг» безпосередньо генеральним директором та ОСОБА_2, який на травень 2012 року перебував на посаді заступника генерального директора.

Твердження апеляційної скарги щодо відсутності доказів підписання договору про надання поворотної фінансової допомоги ОСОБА_2 та сумнів в належності підпису відповідачу, колегія суддів оцінює критично, остільки висновок спеціаліста від 23 вересня 2016 року був поданий позивачем до суду першої інстанції в якості заперечення на заяву відповідача про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду, оскільки у вказаній заяві відповідач стверджував, що ним не укладався договір про надання поворотної фінансової допомоги.

Із вказаного висновку вбачається, що підпис на договорі вчинений безпосередньо ОСОБА_2, відповідачем же в свою чергу не надано доказів на спростування висновків спеціаліста, як і не надано доказів що зазначений підпис йому не належить.

Посилання на те, що позивач навмисно виокремив з подібного договору, котрий був підписаний відповідачем значно раніше, долучивши сторінку із підписом ОСОБА_2 від іншого, підписаного ним до цього договору, з метою неправомірного стягнення з відповідача коштів, колегія суддів вважає такими, що носять голослівний характер та матеріалами справи не підтверджені.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до стягнення з боржника позичених ним та не повернутих коштів, у сумі 124 500 грн., а також за вказаний період 3% річних, що становить 4 492 грн. 23 коп., та інфляційні втрати, в сумі 31 739 грн. 93 коп.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/3651/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15305/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Колесник О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.