Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/15192/15-ц

провадження № 2/521/5927/16

12 грудня 2016 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Стариш О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 29 серпня 2014 року позичив відповідачу грошову суму в розмірі 27 000,00 гривень, з терміном повернення до 30 вересня 2014 року.

У звязку з тим, що відповідач покладені на себе зобовязання не виконав, суму позики в добровільному порядку не повернув, він вимушений звернутися з цим позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 27 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики; 767,84 гривень в рахунок відшкодування трьох відсотків річних з простроченої суми; 13 095,00 гривень в рахунок відшкодування суми індексу інфляції; а всього 40 862 гривень 84 копійки.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти стягнення 27 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що частково погасив суму боргу в розмірі 16 217,08 гривень, не заперечував проти задоволення іншої частини позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2014 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 27 000,00 гривень, з терміном повернення до 30 вересня 2015 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем на імя позивача.

Відповідач, покладені на себе зобовязання не виконав, суму боргу в добровільному порядку у встановлений термін не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого розрахунку, розмір трьох відсотків річних з простроченої суми складає 767,84 гривень; сума індексу інфляції складає 13 095,00 гривень.

Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд критично ставиться до наданого відповідачем фінансового звіту, який на його думку підтверджує часткове повернення суми боргу в розмірі 16 217,08 гривень, оскільки цей звіт стосується грошових коштів виданих по накладним за вказаним у ньому переліком і не підтверджує погашення заборгованості саме за договором позики від 29 серпня 2014 року.

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики; 767,84 гривень в рахунок відшкодування трьох відсотків річних з простроченої суми; 13 095,00 гривень в рахунок відшкодування суми індексу інфляції; а всього 40 862,84 гривень.

Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 228 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 000,00 гривень в рахунок відшкодування заборгованості за договором позики; 767,84 гривень в рахунок відшкодування трьох відсотків річних з простроченої суми; 13 095,00 гривень в рахунок відшкодування суми індексу інфляції; а всього 40 862 гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 гривень в рахунок сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк