РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14343/16-ц

пр. № 2/759/5742/16

16 грудня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретарів судового засідання Немировської А.М., Фещук Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.10.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.09.2013 року.

Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 12.10.2013 року по 25.11.2015 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем - розірвано.

Згідно довідки Форми №3, виданої Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу м. Києва» ІК: 39946227 від 17.09.2016 року у згаданій квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідач не проживає без поважних причин у згаданій квартирі з лютого 2015 року, не несе витрати на її утримання, не сплачує комунальні послуги та своєю реєстрацією змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

Дані обставини підтверджуються Актом складеним сусідами житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до якого, відповідач у спірній квартирі з 25 лютого 2015 року не проживає, особистих речей не зберігає, ним не цікавляться, залишив його добровільно.

Таким чином, відповідач своєю реєстрацією створює перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своїм майном. Добровільно знятись з місця реєстрації проживання останній не знявся, що змусило позивачів, керуючись ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

У судовому засіданні 16.12.2016 року позивач позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судові засідання 28.11.2016 року та 16.12.2016 року не з'явився, та подав до суду заяву у якій просив розглянути справу без його участі, а в задоволенні позову відмовити, у зв'язку з тим, що позивач чинить перешкоди її проживанню у спірній квартирі (а.с. 25, 26).

Представник третьої особи у судове засідання 16.12.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, на підставі представлених доказів, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивач є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.09.2013 року (а.с. 5-8).

Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 12.10.2013 року по 25.11.2015 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем - розірвано. (а.с. 10).

Згідно довідки Форми №3, виданої Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу м. Києва» ІК: 39946227 від 17.09.2016 року у згаданій квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 14).

Відповідач не проживає без поважних причин у згаданій квартирі з лютого 2015 року, не несе витрати на її утримання, не сплачує комунальні послуги, а своєю реєстрацією змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

Дані обставини підтверджуються Актом складеним сусідами житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до якого, відповідач у спірній квартирі з 25 лютого 2015 року не проживає, особистих речей не зберігає, ним не цікавляться, залишив його добровільно (а.с. 9).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування згаданим житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас, відповідачем зазначивши у письмових запереченнях на обставини чинення позивачем перешкод у її вільному проживанні в спірній квартирі не виконано, передбаченого статтею 60 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами факту такого перешкоджанню її проживанню у спірній квартирі.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551,20 грн. сплачена позивачем згідно квитанції від 18.10.2016 року (а.с. 2).

Керуючись ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: не відомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН:НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати по справі у вигляді судового збору: 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник