УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 931 грн 69 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 15 вересня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № CNXRFB01841095, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1 078 грн 46 коп. зі сплатою 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 18 січня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 11 931 грн 69 коп., з якої: 78 грн 30 коп. - заборгованість за кредитом, 10 809 грн 02 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 544 грн 37 коп. - штраф (процентна складова), банк просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що строк кредитного договору було установлено сторонами до 15 вересня 2009 року, останній платіж за кредитом позичальником було сплачено 31 березня 2010 року, проте з цим позовом банк звернувся до суду лише 16 лютого 2016 року, у зв'язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності для звернення до суду.

При цьому апеляційним судом вмотивовано зазначено, що з 01 квітня 2010 року безпосередньо відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на виконання цього грошового зобов'язання, а списання банком відповідно до п. 3.5.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (далі - Умови) двічі грошових сум з його карткового рахунку для зарахування на погашення пені без його волевиявлення, не можна вважати тими діями, що свідчать про визнання позичальником боргу.

Крім того судами обґрунтовано відхилено посилання позивача на Умови, якими передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років, оскільки у них відсутня дата складання та підпис відповідача про ознайомлення з текстом цих умов, а також інформація, що ці Умови стосуються саме наданого ОСОБА_4 споживчого кредиту.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1926цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М.Завгородня

О.В. Попович