УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання державного акта про право власності на земельну ділянку недійсним та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_5, діюча в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй та ОСОБА_4 на праві власності належить по 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Згідно з висновком про реєстрацію документів на право користування земельною ділянкою № АДРЕСА_1 та відповідно до пропозицій комісії, утвореної на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради депутатів трудящих від 6 вересня 1952 року, розмір земельної ділянки АДРЕСА_1 за фактичним користуванням становить 1 517,2 кв. м (910,0 кв. м - основна ділянка, 607,2 кв. м - надлишкова). Рішенням виконкому Цюрупинської міської ради від 16 липня 1962 року «Про результати обміру земель по будівельному АДРЕСА_1» результати обмірів затверджено та зареєстровано за землекористувачами будинку АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 910,0 кв. м, а надлишкові 607,2 кв. м залишено землекористувачу у тимчасове користування. До теперішнього часу розмір земельної ділянки та її конфігурація по відношенню до сусідніх домоволодінь і земельних ділянок за даними графічних матеріалів бюро технічної інвентаризації не змінювалися, а надані у тимчасове користування надлишки земельних ділянок за фактичним користуванням не вилучались у встановленому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_9, яка була власником будинку АДРЕСА_2 і сусідній землекористувач, з якою у позивачів були доброзичливі стосунки і яка, знаючи про дійсні розміри належних кожному землекористувачу ділянок та за їх згодою тимчасово користувалася частиною земельної ділянки позивачів, що виходила за межі її ділянки. Спадкоємцями померлої є відповідачі, які заявили про своє право на спадкове майно померлої та на частину належної позивачам земельної ділянки, влаштували там огорожу, яку мають намір зміцнювати. При цьому відповідачами був пред'явлений державний акт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, оформлений та виданий 21 листопада 2005 року на ім'я померлої ОСОБА_9 за її життя та згідно з яким вона є власником також тієї частини земельної ділянки, яка належить позивачам.

З урахуванням зазначеного позивачі просили визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_9; зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1, яка перебуває у користуванні позивачів, шляхом перенесення існуючої огорожі з території належної їм земельної ділянки на межу суміжних земельних ділянок відповідно до плану відводу за рішенням виконкому Цюрупинської міської ради від 16 липня 1962 року; стягнути з відповідачів моральну шкоду у сумі по 6 090 грн з кожного; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у сумі 7 тис. грн та судові витрати.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0795 га, що розташована по АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_9 21 листопада 2005 року.

Зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 у м. Цюрупинську Херсонської області, яка перебуває у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, шляхом перенесення існуючої огорожі з території належної їм земельної ділянки на межу суміжних землекористувань на відстань зазначену у п. 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 3 листопада 2015 року.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 року рішення районного суду в частині задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в особі представника - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позивачі не довели позовних вимог (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), оскільки не надали належних доказів того, що приватизована відповідачами земельна ділянка збільшилася саме за рахунок земельної ділянки, яка була в їх користуванні. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що саме частина спірної земельної ділянки до передачі її у власність відповідачам у встановленому законом порядку надавалась позивачам. Матеріали справи не містять будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку № АДРЕСА_1 у м. Цюрупинську, загальною площею 1 517,2 кв. м, які б посвідчували право власності або право постійного користування, чи договорів оренди, а також матеріалів інвентарних справ. Позивачами не доведено невідповідність правовстановлюючих документів на земельну ділянку відповідачів вимогам закону, зокрема обставини про те, що виділена останнім земельна ділянка площею 0,0795 га своєю конфігурацією, зовнішніми межами накладається на земельну ділянку позивачів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

С.П.Штелик