Cправа №549/455/16-ц
Провадження№2/549/275/16

РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2016 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

при секретарі - Якубовської Т.О.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького навчально-виховного комплексу №114 Донецької міської ради Донецької області, Донецької міської ради, відділу освіти Петровської районної ради у м.Донецьк, ОСОБА_2 освіти і науки України, Управління державної казначейської служби України у м.Донецьк Донецької області, Державної казначейської служби України, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петровському районі м.Донецька, про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом і свої вимоги мотивувала тим, що з 01.08.2005 року працювала вихователем у Донецькому навчально-виховному закладі №114 Донецької міської ради Донецької області (далі ДНВК - №114).

Активна фаза антитерористичної операції з липня 2014 року проходить у місті Донецьку, з моменту проведення якої територія міста Донецька є тимчасово не непідконтрольною органам державної влади.

28.11.2014 року вона звільнилася з посади вихователя у ДНВК №114 за власним бажанням та покинула місце її постійного проживання. Починаючи з 01.06.2014 року по 13.07.2014 року ДНВК №114 не виплачував їй заробітну плату посилаючись на відсутність коштів.

Зазначає, що сума заборгованості по заробітній платі становить 6 251,67 грн. (за червень 2014 року 5 032,16 грн., за липень 2014 року 1 219,51 грн.), що визначена нею підставі виписки з її карткового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» № 1D4P-DVS3-E7K3-5GGG від 23.09.2016 року, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб за ставкою 18%.

З 01.04.2014 р. по 14.04.2014 року вона перебувала на лікарняному по догляду за хворою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Листок непрацездатності №298762 був зданий нею до бухгалтерії ДНВК №114, однак коштів страхових виплат як застрахованій особі, а саме 2 050,16 грн., на її рахунок не надходило.

Крім того зазначає, що з 01.09.2014 р. по 26.10.2014 року вона перебувала у щорічній основній відпустці тривалістю 56 календарних днів, заробітна плата за час якої складає 8 200,64 грн.

Разом з тим ДНВК №114 не проводила з нею повний розрахунок при звільненні ще з 28.11.2014 року, сума заборгованості по оплаті до сьогодні залишається не погашеною.

Враховуючи те, що останні два місяці, що передували її звільненню, а саме з 26.10.2014 року, вона перебувала у відпустці без збереження заробітної плати на вимогу роботодавця з незалежних від неї причин, вказує на те, що розмір заробітної плати необхідно розраховувати виходячи з її посадового (місячного) окладу.

Посилаючись на додаток №9 до наказу ОСОБА_2 освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» №557 від 26.09.2005 року, враховуючи те, що вона як вихователь дитячого дошкільного навчального закладу вищої категорії має 12-й тарифний розряд, вважає, що згідно з додатком №1 до наказу ОСОБА_2 освіти і науки України №557 від 26.09.2005 року її ставка заробітної плати відповідає розміру 1 806,24 грн. - 852,00грн.*2,12.

Таким чином зазначає, що належна до стягнення з ДНВК №114 сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 29.11.2014 року по 07.10.2016 року складає 37 330,20 грн., яка розрахована на підставі вказаною у Порядку обчислення середньої заробітної плати формулою, виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 80,28 грн.=3 612,48 грн./45 робочих днів (вересень 2014 року 22 робочих дні, жовтень 2014 року 23 робочих дні) помножена на 465 днів за час затримки (грудень 2014 року жовтень 2016 року)

Крім того, на підставі ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» позивачем розраховано суму компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати, яка складає 7 224,93 грн.

Зважаючи на вище викладене, посилаючись на ст.43 Конституції України, ст.19, ч.2 ст.22, ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», п.п.2,6,7 Порядку оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №440 від 26.06.2015 року, п.п.1,2,3,5 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), п.п.2, 2.2 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, п.2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014 р., ч.4 ст.30, ст.37 Закону України «Про дошкільну освіту», ст.21, 23 Закону України «Про відпустки», ч.2 ст.4, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.32,61 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.61 Закону України «Про освіту», ст.ст.1,3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», ст.ст.47,115,116,117,231,232,233 КЗпП України, ст.43 Бюджетного кодексу України, просила стягнути солідарно з ДНВК №114 Донецької міської ради Донецької області, Донецької міської ради, відділу освіти Петровської районної ради у м. Донецьку, ОСОБА_2 освіти і науки України, Управління державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області, Управління державної казначейської служби України на її користь:

1) заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2014 по 13.07.2014 року у розмірі 6 251,67 грн.;

2) заборгованість по оплаті днів тимчасової непрацездатності за період з 01.04.2014 р. по 14.04.2014 року у розмірі 2 050,16 грн.;

3) заборгованість по заробітній платі за час відпустки за період з 01.09 по 26.10.2014 року у розмірі 8 200,64 грн.;

4) середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29.11.2014 року по 07.10.2016 року у розмірі 37 330,20 грн.;

5) компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати у сумі 7 224,93 грн.

Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові.

Крім того зазначила, що вона працювала в ДНВК №114 на дві ставки і її оклад становив близько 1800 гривень з копійками. Заробітна плата їй виплачувалася в розмірах від 1800 до 2000 гривень в місяць в залежності від індексації.

Щодо розрахунку страхових виплат як застрахованій особі, а саме 2 050,16 грн., пояснила, що при розрахунку використовувалась сума 47 298,48 грн. - її заробітна плата за 12 місяців перед лікарняним, які були взяті з виписки, отриманої в податковій інспекції податкової.

Стосовно розрахунку сум заборгованості по заробітній платі за період з 01.06.2014 по 13.07.2014 року у розмірі 6 251,67 грн. пояснень не надала.

Відповідач ДНВК №114 Донецької міської ради Донецької області, Відділ освіти Петровської районної ради у м. Донецьку, Управління державної казначейської служби України та Донецька міська рада про час і місце розгляду справи повідомлені (а.с.37,40).

В наданих запереченнях представник Управління державної казначейської служби України у м.Донецьку Донецької області просила розгляд справи провести за його відсутності та у задоволенні позову відмовити виходячи з того, що між позивачем, відповідачами ДНВК №114, Донецькою міською радою, відділом освіти Петровської районної ради у м.Донецьку, ОСОБА_2 освіти і науки України та Управління державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області відсутні будь-які правовідносини.

ДНВК №114 та відділ вказаний освіти не обслуговувались і не обслуговується в Управлінні. Договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування між позивачем, відповідачами та Управлінням не укладено, реєстраційних рахунків в органах казначейства не відкрито.

Управляння прав та свобод позивача не порушувало, будь-яких протиправних дій відносно неї не здійснювало, зобовязань перед ОСОБА_1 не має (а.с.107-110).

Представник відповідач ОСОБА_2 освіти і науки України в письмових запереченнях просила в задоволенні позову відмовити, оскільки між ОСОБА_2 і позивачем відсутні будь-які правовідносини. ОСОБА_2 освіти і науки України не є засновником та органом управління ДНВК №114, а фінансування зазначеного закладу здійснюється з місцевого бюджету, не має ніякого відношення до заборгованості, не зобовязане було забезпечувати переміщення НВК №114, оскільки зазначений заклад перебуває в комунальній власності, засновником якого є Донецька міська рада, тому вважають, що позовні вимоги ніяким чином не стосуються ОСОБА_2 освіти і науки України (а.с. 86-89).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою ст.47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунк. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 98 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Статтею 1 Закону України "Про оплату праці" (далі - закон №108/95-ВР), статтею 94 КЗПП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Вимогами статі 4 Закону №108/95-ВР передбачено, що джерелом коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Також ст.24 Закону №108/95-ВР та статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач з 01.08.2005 року працювала вихователем у ДНВК №114, що вбачається з запису в трудовій книжці (а.с.9).

28.11.2014 року наказом ДНВК №114 №300-к/дл була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.11).

Станом на момент розгляду справи ДНВК №114 Донецької міської ради Донецької області, відділ освіти Петровської районної ради у м. Донецьку не переміщені в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (а.с.19-20, 22).

Як вбачається з виписки з карткового рахунку позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк» №1D4P-DVS3-E7R3-5GGG 23.09.2016 року, - яка була надана останньою на підтвердження не отримання нею заробітної плати і розміру отримуваної нею заробітної плати, з якої було в подальшому проведено розрахунок заборгованості, - виплату заробітної плати позивачеві за даною карткою у 2014 році було проведено 29.05.2014 року в сумі 3 135,27 грн., 14.05.2014 р. в сумі 1002,7 грн., 27.03.2014 р. в сумі 2 191,54 грн., 28.02.2014 р. в сумі 2 024,41 грн., 19.02.2014 р. в сумі 957,11 грн., 29.01.2014 р. в сумі 2 678, 29 грн.

Інших операцій по зарахуванню заробітної плати на картковий рахунок позивача у вказаний період не було (а.с. 12-13).

З відомостей інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України видно, що сума нарахованого позивачу доходу у І кварталі 2014 року становить 11 779,65 грн., ІІ інформація відсутня (Петровський РВО), ІІІ кварталі 2014 р. 2 923, 62 грн., ІV 3 064,75 грн. (Чорнухинська селищна рада (а.с.14).

З повідомлення Управління Державної казначейської служби України у м.Донецьку Донецької області від23.11.2016 р., договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування між ДНВК №114 та Управлінням не укладено, реєстраційних рахунків в органах Казначейства не відкрито (а.с.117-118).

На підставі ст.61 ЦПК України не потребує доказування та обставина, що з квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція, активна фаза якої з липня місяця 2014 року проходить у м. Донецьк, що також підтверджується Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

У зв'язку з цим постановою Правління Національного банку України від 06.08.2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» було зобов'язано банки України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» до вказаного переліку включено також і м.Донецьк, на території якого знаходиться ДНВК №114.

Як встановлено ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VIІ (далі Закон № 1669), періодом проведення антитерористичної операції вважається час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, встановлені Законом України № 1669, який має пріоритет над іншими законами з огляду на те, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону передбачено, що закони та інші нормативно правові акти України діють у частині, що не суперечать цьому Закону.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», яка набрала чинності 11 листопада 2014 року, на виконання положень Закону №1669 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, та деякі умови такого фінансування (надалі Тимчасовий порядок).

Тимчасовим порядком встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов'язані забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Даною постановою передбачено, що фінансування (у тому числі і в частині виплати заробітної плати) бюджетних установ, які знаходяться на територіях, які тимчасово не контролюється українською владою, здійснюється лише за умови :

- переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі;

- внесення змін до штатних розписів, кошторисів (планів використання бюджетних коштів) та до статутів (інших установчих документів) установ, підприємств та організацій, які на момент набрання чинності цією постановою переміщені з тимчасово неконтрольованої території, з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій ;

- заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Таким чином, Тимчасовий порядок передбачає низку умов, за наявності яких можлива виплата заробітної плати працівника бюджетних установ.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність перед нею у ДНВК №114 заборгованості по заробітній платі; перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати та щорічній основній відпустці, а також доказів щодо розміру її заробітної плати за період з червня 2014 року по 28.11.2014 року.

Посилання позивача на роздруківку руху коштів по банківській картці як доказ невиплати заробітної плати за червень-липень 2014 року суд не бере до уваги, оскільки така роздруківка не є офіційним документом про нарахування та виплату заробітної плати.

При цьому твердження про те, що її заборгованість по заробітній платі становить 6 251,67 грн. (за червень 2014 року 5 032,16 грн., за липень 2014 року 1 219,51 грн.), розрахунок якої не було обгрунтовано позивачем під час судового розгляду справи, а також всі інші розрахунки є припущеннями і не беруться судом до уваги в силу ст.61 ЦПК України.

При цьому необхідно зазначити, що у звязку з тим ДНВК №114 не було переміщено в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження, суд позбавлений змоги витребувати у останнього відомості щодо заборгованості по заробітній платі перед позивачем, розміру такої заборгованості, а також документи про виплату позивачеві при звільненні всіх належних їй сум.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати після звільнення є похідними від вимог про стягнення заборгованості із заробітної платі, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні і цих позовних вимог.

При цьому необхідно зазначити, що позивач не перебувала у трудових відносинах з Управлінням Державної казначейської служби України у місті Донецьку Донецької області, Донецькою міською радою, ОСОБА_2 освіти і науки України і вони не є роботодавцями, у розумінні норм Кодексу законів про працю України, які повинні виплачувати позивачу заробітну плату, тому позивачем не доведено, що відповідальність за заявленим позовом повинно нести зазначені відповідачі.

Зважаючи на вище викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47, 115, 116 КЗПП, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинский районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлене у повному обсязі 07 грудня 2016 року.

Суддя