Провадження № 2/761/2003/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про припинення договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_2 про припинення договору поруки.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував тим, що 12 березня 2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» був укладений договір про надання споживчого кредиту № ОД16/03/2008/840-К/22, у відповідності до якого позичальник повинна була отримати грошові кошти в іноземній валюті в сумі 30000 доларів США. У якості забезпечення виконання взятих позичальником за кредитним договором зобов`язань, між відповідачем та позивачем укладено договір поруки № ОД16/03/2008/840-1П/22 від 12.03.2008 року. Позивачу стало відомо, що 13.11.2012 року відповідач направляв на адресу третьої особи досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості. Згідно даної вимоги: «Враховуючи допущені Вами вищевикладені порушення, банк на підставі п. 4.2 Кредитного договору вимагає дострокового виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі». В даному випадку кредитний договір припинив свою дію 13.11.2012 року з дня, коли банк скористався своїм правом дострокового стягнення всієї суми кредиту. Оскільки термін дії договору не встановлено, банк скористався можливістю дострокового погашення за кредитом, передбаченого п. 2.1 договору поруки та п. 4.2 договору кредиту. Банк звернувся з позовом про солідарне стягнення 30.05.2014 року, з пропуском встановленого терміну на дострокове стягнення заборгованості з поручителя передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно банк пропустив можливість звернення до поручителя, як солідарного боржника по кредитному договору, оскільки пройшло вже 1 рік 6 місяців.

Тому, позивач просив суд визнати зобов`язання за договором поруки № ОД16/03/2008/840-1П/22 від 12.03.2008 року укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» - припиненим.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду надали клопотання, у якому просили розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду від представника надійшов відгук на позовну заяву, у якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № ОД16/03/2008/840-К/22, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 30000,00 доларів США.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

12 березня 2008 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір поруки № ОД16/03/2008/840-1П/22, відповідно до умов якого, поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору № ОД16/03/2008/840-К/22 від 12 березня 2008 року, в тому числі: повернути до 11 вересня 2017 року кредит у сумі 30000,00 доларів США; сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49% річних (із розрахунку фактичної кількості днів у період (28-29-30-31/360)); сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Позичальник повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника Кредитним договором. Згідно п. 1.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, визначених у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Пунктом 1.3 договору передбачено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звертався до третьої особи з досудовою вимогою від 13.11.2012 року про погашення заборгованості за кредитним договором № ОД16/03/2008/840-К/22 від 12.03.2008 року, відповідно до змісту якої, банк на підставі п. 4.2 Кредитного договору вимагав дострокового виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі.

Пунктом 4.2.3 Кредитного договору № ОД16/03/2008/840-К/22 від 12.03.2008 року передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом чотирнадцяти днів від дати отримання вимоги банку про надання додаткового забезпечення виконання зобов`язання, згідно з п. 4.2.2 цього договору, його не надасть (шляхом укладення відповідного договору) або запропоноване забезпечення не влаштує банк.

Згідно п. 4.2.4 Кредитного договору № ОД16/03/2008/840-К/22 від 12.03.2008 року, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку, передбаченому у п. 4.3.6 цього договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки № ОД16/03/2008/840-2П/22 від 12 березня 2008 року, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання позичальником зобов`язання в цілому чи будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Пунктом 5.3 Договору поруки № ОД16/03/2008/840-2П/22 від 12 березня 2008 року передбачено, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 30.05.2014 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № ОД16/03/2008/840-К/22 від 12.03.2008 року, що підтверджується копією рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2014 року.

Проте, судом встановлено, що дане рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області не набрало законної сили, що підтверджується копією ухвали Апеляційного суду Одеської області від 01.02.2016 року про призначення до розгляду справи за позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту (Правова позиція Верховного Суду України по справі за № 6-990цс15 від 27 січня 2016 року).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем не було надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Даючи юридичну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, враховуючи те, що Договором поруки № ОД16/03/2008/840-1П/22 від 12 березня 2008 року не визначено строк закінчення дії договору, а також звертаючи увагу на те, що відповідачем не було пред`явлено вимогу до позивача протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором, а саме від дня пред`явлення вимоги відповідача до третьої особи 13.11.2012 року, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; ст.ст. 526,553, 554, 559, 1054 ЦК України, Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р., суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про припинення договору поруки - задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки №ОД16/03/2008/840-1П/22 від 12.03.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, такою, що припинена.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя