АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6205/16 Головуючий 1 інст. Сиротников Р.Є.
Справа № 643/5159/16-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 27.04.21010 року ОСОБА_3 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», отримала кредитну картку «Універсальна».

26.03.2014 року їй було переоформлено її картку на престижну кредитну карту «Універсальна Голд», згідно якої вона отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Взяті на себе зобовязання банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_3 кредитні ресурси. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, у звязку з чим утворилась заборгованість у сумі 22122,77 грн., у звязку з чим банк змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційну скаргу находить такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового, яким позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем окрім копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27.04.2010 року, Умов та правил надання банківських послуг, розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.04.2010 року, укладеного між «ПриватБанком» та ОСОБА_3 станом на 04.04.2016 року та копії паспорта на імя відповідача, не надано будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими.

Згідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрутованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 27 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно умов якої отримала кредитну картку «Універсальна».

В заяві/анкеті про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що ОСОБА_3 згодна з тим, що дана заява разом з памяткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. З Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами Банку ОСОБА_3 була ознайомлена у письмовому вигляді, про що свідчить її підпис ( а.с.6-32).

Також матеріали справи містять дані про те, 26 березня 2014 року ОСОБА_3 було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно по інформації, яка міститься у картці, строк дії картки встановлений до 26.11.2017 року.

З наданої до суду довідки про рух коштів по картковому рахунку відкритого на імя ОСОБА_3 вбачається, що отриманий нею кредитний ліміт (а.с. 61 - 102) постійно використовувався та частково погашався.

У звязку неналежним виконанням взятих на себе зобовязань за кредитним договором станом на 04.04.2016 року відповідач має заборгованість 22122,77 грн., яка складається з наступного:14404,70 грн. - заборгованість за кредитом; 6088,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина),1029,66 грн. - штраф (процентна складова).

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ст. 1067ЦК).

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а ст.611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи, укладаючи 27 квітня 2010 року договір банківського рахунку ОСОБА_3 звернулася до банку з анкетою-заявою, відповідно до якої погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами складають договір про надання банківських послуг, а також підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, погодилася отримати екземпляр вказаних правил шляхом роздруківки їх тексту з офіційного сайту ПАТ КБ «ПриватБанк».

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Вказана довідка та розрахунок заборгованості не викликають сумнівів у судової колегії.

Крім того, в ході розгляду справи в апеляційному порядку представник відповідача факт отримання кредиту не заперечував та пояснив, що дійсно ОСОБА_3 отримала картку «Універсальна GOLD», користувалася нею, знімала та погашала використані кошти, однак через брак коштів та утримання нею чотирьох дітей, остання не мала змоги сплачувати кредитні кошти у необхідному розмірі.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними позовні вимоги банку щодо стягнення штрафів, оскільки відповідно до п.п. 1.1.5.25, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше 0,1 % від суми переводу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості.

Тому, колегія суддів вважає, що нарахована сума до стягнення в якості пені, відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, також передбачена у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за цим кредитним договором, внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обовязків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди, тому в цій частині позовних вимог відмовляє.

Згідно до обов'язкової для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України правової позиції , яка викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності - це свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, у розмірі 20593,11 грн., що складається з: заборгованості за кредитним договором у сумі 14404,70 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6088,41 грн., заборгованість за пенею 100 грн., а в частині подвійного стягнення, а саме фіксованої частини штрафу 500грн. та процентної складової 1029,66 грн. вважає за необхідне відмовити.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог позивача, з відповідача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2893,80 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом.

Відповідно до п.3, 4 ст.309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо судом були порушені або неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права.

З підстав наведеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду 1 інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27.04.2010 року в сумі: 14404,70 грн. заборгованість за кредитом; 6088,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею, а всього 20593,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2893,80 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді Н.Ф. Шевченко

ОСОБА_1