Справа № 441/1648/16-ц
№2/441/918/2016
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"09" грудня 2016 р. суддя Городоцького районного суду Львівської області Ференц О.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів -

В С Т А Н О В И В:

23.11.2016р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 13.08.2011р. між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів одруження зроблено актовий запис № 218. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3.

Вказує, що вона з відповідачем, прожили у спільному шлюбі більше 5 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останні роки вони не можуть як сімя проживати разом виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Часті сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їхнього сина. Вона вважає, що їхній син є ще маленьким і багато речей не розуміє, а в подальшому це може суттєво вплинути на його психіку, погляди на життя, втому числі на життя в шлюбі та формування світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сімї. Вона неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Відповідач працював неофіційно. Сімю забезпечував необхідним. Але після двох років подружнього життя почав зловживати алкоголем та у нетверезому стані приходити додому, що звичайно бачив їхній син. Гроші на їхнє утримання чоловік перестав давати і вона змушена була віддати в оренду квартиру, яку успадкувала після смерті бабусі. Подальше життя під одним дахом стало просто нестерпним, тому вона з дитиною переїхала жити до своєї тітки у Городок.

Зазначає, що вона та ОСОБА_2 неодноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого на краще не змінювалося за останніх кілька років, хоча вона прикладала для цього максимальних зусиль, їхні відносини переросли у ще більш ворожі. Чоловік кілька разів приїжджав до них у Городок - то на день народження сина, то на позивачки, але щоразу влаштовував п'яний дебош з бійкою - вона або тікала від нього до сусідів, або ходила наступного дня з синцями. На даний час вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їхнього спільного сина. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

У відповідності до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Крім того, згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки укладання шлюбу здійснюється на засадах взаємної любові та поваги, то збереження подружніх відносин неможливе, якщо втрачена їх основа. Тому вказана вище норма закону надає їй право звернутись до суду з відповідним позовом, в якому вимагати розірвання шлюбу.

Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення їхнім спільним сином одного року, - відсутні.

Тому вважає за необхідне, на підставі с. 112 Сімейного кодексу України, просити суд постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їхнє подальше спільне житія як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам так і нашого малолітнього сина.

Їхній син, що був народжений за час шлюбу, проживає та буде проживати з нею, про що свідчить довідка про склад сім'ї, додана до даного позову. Питання поділу майна, набутого в період перебування позивачки та відповідача в шлюбі, не постає.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 матеріально їй та синові допомагає нерегулярно, участі у його вихованні не приймає, внаслідок чого їй важко самій утримувати їхнього малолітнього сина ОСОБА_4.

Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов'язком батьків, зокрема ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч зазначеним вимогам, відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини.

Між нею та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини.

Таким чином, з положення ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

У зв'язку з тим. що впродовж трьох років вони з сином проживають окремо від відповідача, вона на момент подання цього позову не має достовірних відомостей про його щомісячний заробіток.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі.

Також ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платникаліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

До обставин, які надають суду право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, належать, зокрема, випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку.

При таких умовах, враховуючи вищевикладене та керуючись положенням ст.184 СК України, розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина. ОСОБА_3, необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн, оскільки відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, більш того за наявності такої істотної обставини як отримання ним доходу від неофіційних джерел заробітку, з відповідача на мою користь необхідно стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення їхнім сином повноліття.

Окрім всього наведеного, просить суд після розірвання шлюбу повернути їй дівоче прізвище Кояліте.

Просить суд шлюб між нею, ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_2, зареєстрований 13 серпня 2011 року Личаківеьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 218 - розірвати. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) гри. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати за подання заяви до суду та за отримання правової допомоги у розмірі 2 000 грн.

Подана заява за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.11, 122 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів.

Призначити судове засідання в приміщенні Городоцького районного суду Львівської області на 16.00 год. 11.01.2017р., куди викликати сторони.

На підставі ст.127 ЦПК України копію даної ухвали разом з копіями позовної заяви і доданих до неї матеріалів надіслати відповідачу ОСОБА_2, якому розяснити, що відповідно до вимог ст.128 ЦПК України він має право подати до суду письмове заперечення проти позову із зазначенням доказів, які підтверджують його заперечення.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності у встановлений законом строк і порядок, а в іншій його частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ференц О.І.