АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/1114/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/789/1339/16 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1, представника

Шумського районного центру зайнятості

ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Шумського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2016 року Шумський районний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Вказав, що на момент звернення до Шумського районного центру зайнятості та під час отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1П був зареєстрований як фізична особа підприємець, проте вказану обставину приховав. Зокрема, ОСОБА_1 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 03 лютого 2006 року по 30 грудня 2008 року, а на обліку в Шумському районному центрі зайнятості перебував з 13 жовтня 2008 року по 08 жовтня 2009 року.

Таким чином відповідач порушив п. 2. ст. 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття щодо своєчасного подання відомостей про обставини які впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, внаслідок чого неправомірно отримав кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у вигляді допомоги по безробіттю за період з 13 жовтня 2008 року по 08 жовтня 2009 року в сумі 5919,36 грн.

ОСОБА_1 відмовився добровільно повернути кошти, а тому позивач просив стягнути їх в судовому порядку.

Рішенням Шумського районного суду від 06 жовтня 2016 року вирішено:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Шумського районного центру зайнятості кошти в сумі 5919,36 та сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на те, що суд однобічно оцінив докази по справі, допустивши неповноту встановлення обставин по ній, не врахував ту обставину, що до 13 жовтня 2008 року, тобто перед зверненням до центру зайнятості, подав заяву про припинення підприємницької діяльності. В той період він не отримував будь-яких доходів від підприємницької діяльності. Зі слів працівників Шумського районного центру зайнятості, які приймали вказану заяву, він мав право вважати себе безробітним.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав частково і просив скасувати рішення суду в частині стягнення коштів за період з грудня 2008 року по 08 жовтня 2009 року та у цій частині позову відмовити, посилаючись на те, що після реєстрації про припинення підприємницької діяльності виникли правові підстави для отримання грошової допомоги.

Представник Шумського районного центру зайнятості доводи апеляційної скарги не визнав і просив відмовити у її задоволенні.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення, (чинного станом на 13 жовтня 2008 року), в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві;

Згідно із ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно п.8 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення випалити на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Згідно з п. 2 ст. 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 3 ст. 36 цього Закону України, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307, встановлено, 6.14., що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 03 лютого 2006 року по 30 грудня 2008 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності.

13 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Шумського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно Законів України Про зайнятість населення та Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

В заяві повідомив, що він не працює за цивільно-правовим або трудовим договором, не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності чи засновник (співзасновник) юридичних осіб, пенсію не отримує, не має у власності або оренді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Шумського районного центру зайнятості №НТ 081013 від 13 жовтня 2008 року ОСОБА_1 надано статус безробітного з 13 жовтня 2008 року та призначено допомогу по безробіттю.

Згідно з наказом Шумського районного центру зайнятості №НТ091008 від 08 жовтня 2009 року ОСОБА_1 знято з обліку відповідно до 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №219, у зв'язку з працевлаштуванням та припинено виплату допомоги по безробіттю.

В процесі звірки достовірності інформації про зайнятість особи за період перебування її на обліку в центрі зайнятості, встановлено, що ОСОБА_1 на час реєстрації в центрі зайнятості як безробітний та в період перебування на обліку був зайнятою особою згідно ст.1 Закону України Про зайнятість населення та отримав допомогу по безробіттю обманним шляхом, про що складено акт №8 від 19 серпня 2010 року розслідування страхових випадків (а.с. 18)

Ці висновки стверджуються копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця Серії ВО1 №217703, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як підприємець з 03 лютого 2006 року, та звіркою Державного реєстратора Шумської районної державної адміністрації, з якої вбачається, що діяльність ОСОБА_1, як підприємця, ліквідована 30 грудня 2008 року.

Тобто, на час звернення до центру із заявою та отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа - підприємець, що спростовує його доводи щодо добросовісного подання інформації до центру зайнятості.

Відповідно до довідки-розрахунку Шумського районного центру зайнятості від 22 серпня 2016 року за період з 13 жовтня 2008 року по 08 жовтня 2009 року ОСОБА_1 одержав допомогу по безробіттю в сумі 5919,36 грн.

Отже, приховування ОСОБА_1 інформації про те, що він зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, призвело до безпідставного надання йому статусу безробітного та незаконного отримання ним допомоги по безробіттю у розмірі 5919,36 грн. 05 коп.

Наказом Шумського районного центру зайнятості № НТ100819 від 19 серпня 2010 року вирішено повернути кошти у вставленому порядку відповідно до п. 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності.

На підставі зазначеного наказу 02 вересня 2009 року відповідачу надіслано повідомлення № 4056-07/26, яким запропоновано в добровільному порядку повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 5919,36 грн. 05 коп. протягом 15 днів після отримання цього повідомлення.

Суму отриманої допомоги ОСОБА_1 в добровільному порядку не повернув.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Шумського районного центру зайнятості 5919,36 грн. 05 коп.

Доводи ОСОБА_1 про те, що до 13 жовтня 2008 року він подав заяву про припинення підприємницької діяльності, з того часу доходів від підприємницької діяльності не отримував, а тому вважав себе безробітнім, не спростовують порушення ним вимог чинного Законодавства щодо порядку визнання безробітним та призначення допомоги по безробіттю та наявності правих підстав для стягнення з нього незаконно отриманих грошових сум.

Доводи ОСОБА_1 про те, що після припинення підприємницької діяльності грошову допомогу отримував правомірно колегія суддів до уваги не бере, оскільки підставами для вирішення питання про надання ОСОБА_1 статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю за весь спірний період була його заява від 13 жовтня 2008 року, в якій була подана недостовірна інформація.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: