Справа №577/3593/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1969/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до приватного нотаріуса Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Звертаючись до суду з позовом, Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» (далі - ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») просило визнати протиправними дії приватного нотаріуса Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо посвідчення 25.07.2008 року за реєстровим номером № 2829 Іпотечного договору №27/к-ф, укладеного між АТ БРОКБІЗНЕСБАНК та ОСОБА_4, який діяв від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_3 11.07.2008 року за реєстровим номером № 2609, як майновими поручителями ОСОБА_6

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» залишено без задоволення.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що позивачу стало відомо про порушення його права лише з моменту винесення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали, а саме: 18.12.2013 року і з цього часу він міг звернутись за належним захистом свого порушеного права. Тому, позивач звернувся з вищезазначеним позовом до місцевого суду 22.08.2016 року в межах строку позовної давності, кінцевий термін якої спливає 18.12.2016 року, а не 15.03.2016 року, як помилково вказав суд першої інстанції.

Крім того, позивач вказує, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні його позову, оскільки неправильно зробив висновки щодо початку перебігу строку позовної давності.

В судове засідання представник позивача не зявився посилаючись на хворобу, проте доказів не надав, і просив відкласти розгляд справи. Колегія суддів вважає за можливе відхилити клопотання та провести розгляд справи без представника позивача, оскільки останній є юридичною особою, має в штаті не одного юриста і крім того явка сторін в апеляційний суд не є обовязковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_7 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 27.12.2012 року визнаний недійсним договір іпотеки №27/К-ф від 25.07.2008 року укладений між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с. 9,10).

Підставою для визнання іпотечного договору недійсним стало недотримання нотаріусом вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальний дій нотаріусами України та Закону України «Про нотаріат» щодо перевірки повноважень представника сторони правочину.

Ухвалою колегії суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області від 14.03.2013 року зазначене рішення місцевого суду залишено без змін (а.с. 34-35).

Таким чином, 14.03.2013 року позивачу достеменно стало відомо про порушення свого права та особу, яка його порушила, що, за нормою ст. 261 ЦК України, визначено як початок перебігу позовної давності. Проте, з позовом до суду звернувся лише 21.08.2016 року, про що свідчать поштові штампи (а.с. 18, 19), тобто поза межами трирічного строку позовної давності, який сплив 15.03.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого повязано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 14.03.2013 року позивачу достеменно стало відомо про порушення його права та особу, яка його порушила, що, за нормою ст. 261 ЦК України, визначено як початок перебігу позовної давності. Але позивач звернувся до суду з позовом лише 21.08.2016 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Початок перебігу строку позовної давності обчислюється з моменту винесення ухвали Апеляційного суду Сумської області, тобто з 14.03.2013 року, а не 18.12.2013 року, як помилково вважав позивач.

Таким чином, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги щодо неправильно зроблених висновків про початок перебігу строку позовної давності, так як такі посилання спростовуються матеріалами справи, аналіз з приводу чого наданий вище.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -