Справа № 461/6196/16 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/6504/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2016 року у справі за позовом державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» до комунального підприємства «Редакція газети Львівської міської ради «Ратуша», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про спростування поширених недостовірних відомостей,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.09.2016 року у відкритті провадження в даній справі відмовлено з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду оскаржив позивач ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод», просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та передати питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги між ним та КП «Редакція газети Львівської міської ради «Ратуша» повинні розглядатись в порядку господарського судочинства, оскільки відповідно до ст.ст. 1, 21 ГПК України, господарські суди не мають повноважень, необхідних для залучення до участі у справі як відповідачів фізичних осіб, які не є субєктами підприємницької діяльності, тому у разі, якщо автором статті, в якій викладено недостовірну інформацію, є фізична особа, господарський суд повинен припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Враховуючи те, що авторами статті є фізичні особи і інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем, а тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі, суддя перевіряє, чи поширюється на спірні правовідносини юрисдикція судів по розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження в даній справі, районний суд виходив із того, що поширювачем інформації, яку подає службова особа при виконанні своїх службових обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює, а тому сторонами в даному спорі є юридичні особи.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), мають право звертатись до господарського суду згідно із встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних законних інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У пункті 7 постанови Пленуму №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Верховний Суд України розяснив, що, відкриваючи провадження у справі, суд має зясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому, слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 ГПК України. Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від субєктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими субєктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Аналогічної правові позиції дотримується Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який у своїй постанові №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у пункті 4 надав такі розяснення: з урахуванням положень статті 15 ЦПК та положень статей 1, 12 ГПК справи про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим, незалежно від субєктного складу, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими субєктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються у порядку господарського судочинства.

Крім того, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації (п.9 постанови Пленуму №1 від 27.02.2009 року).

Звертаючись до суду з позовом про захист ділової репутації, позивач зазначив відповідачами юридичну особу (редакцію друкованого засобу масової інформації), яка поширила недостовірну інформацію, та авторів цієї інформації, які є фізичними особами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказаних вище вимог процесуального закону, розяснень Пленуму Верховного Суду України та Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не врахував та не навів висновків про те, що справа стосується захисту ділової репутації між юридичними особами та іншими субєктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.3, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 вересня 2016 року скасувати і питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_6