Справа № 723/2731/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

в складі головуючої Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності посилаючись на те, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №759627 від 28.12.2012 року співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 без зазначення часток. 14 березня 2014 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла чоловікові ОСОБА_5 все своє майно, що буде належати їй на день її смерті. Даний заповіт не скасовувався, але змінювався складенням нового заповіту від 03.04.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1025 га, яка знаходиться на території Великокучурівської сільської ради кадастровий номер :01:002:1099 та належала спадкодавцеві відповідно до довідки із спадкового реєстру. 06.04.2014 року ОСОБА_4 померла.

ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:0717 площею 0,1274 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по пров. Котовського, 5 успадкував по заповіту після смерті своєї дружини ОСОБА_4, оскільки був зареєстрований і постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини. ОСОБА_6 ОСОБА_5 до нотаріуса не звертався та своє право власності на зазначену земельну ділянку не переоформив.

14 березня 2016 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів позивачу ОСОБА_1 все своє майно, що буде належати йому на день смерті. ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за заповітом покійного ОСОБА_5, який помер 24.03.2016 року. Відповідно до довідки приватного нотаріуса ОСОБА_7 ОСОБА_1 протягом шестимісячного терміну звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5. ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки не можливо оформити у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі (державному акті на право власності на землю серії ЯМ №759627 від 28.12.2012 року) не визначено частку, яка б належала померлому ОСОБА_5. З цих причин позивач звернулась до суду та просить визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0717, площею 0,1274 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по пров. Котовського, 5, становить 1/2.

Позивач в судове засідання не зявилася, її представник ОСОБА_8 надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти його задоволення, та просив розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, причини не явки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, про що свідчить довідка Укрпошти де зазначено, що адресат відмовилась від одержання поштового повідомлення.

Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її без фіксації судового процесу.

Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №759627 від 28.12.2012 року співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 без зазначення часток. 14 березня 2014 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла чоловікові ОСОБА_5 все своє майно, що буде належати їй на день її смерті. Даний заповіт не скасовувався, але змінювався складенням нового заповіту від 03.04.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1025 га, яка знаходиться на території Великокучурівської сільської ради кадастровий номер :01:002:1099 та належала спадкодавцеві відповідно до довідки із спадкового реєстру. Дані обставини підтверджуються заповітом від 14 березня 2014 року із відповідними відмітками на ньому та заповітом від 03.04.2014 року. 06.04.2014 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть.

ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:003:0717 площею 0,1274 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по пров. Котовського, 5 успадкував по заповіту після смерті своєї дружини ОСОБА_4, оскільки був зареєстрований і постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини. Даний факт підтверджується витягом з погосподарської книги та довідкою Великокучурівської сільської ради. ОСОБА_6 ОСОБА_5 до нотаріуса не звертався та своє право власності на зазначену земельну ділянку не переоформив, що підтверджується довідкою №201-02-14 від 02.09.2016 року.

14 березня 2016 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів позивачу ОСОБА_1 все своє майно, що буде належати йому на день смерті. Даний заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується відповідною відміткою на ньому. ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем за заповітом покійного ОСОБА_5, який помер 24.03.2016 року. Відповідно до довідки приватного нотаріуса ОСОБА_7 ОСОБА_1 протягом шестимісячного терміну звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5. ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки не можливо оформити у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі (державному акті на право власності на землю серії ЯМ №759627 від 28.12.2012 року) не визначено частку, яка б належала померлому ОСОБА_5.

В пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України та ч.2 ст. 370 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином на думку суду частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0717, площею 0,1274 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по пров. Котовського, 5, становить 1/2.

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, а на спірній земельній ділянці розташований житловий будинок, який відповідно до договору дарування №1577 від 11.11.1998 року в рівних долях (по 1/2 ) належить покійній ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.357,370, 1216, 1268, ЦК України, ст. 120 ЗК України, пункту 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» ст.ст. 10, 57, 60, 212 215, 234 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення ідеальної частки в спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0717, площею 0,1274 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по пров. Котовського, 5, становить ?.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання цього рішення .

Суддя :