Справа № 496/3780/16-ц
Провадження № 2/496/1943/16
06 грудня 2016 року Біляївський районний суд
в складі: головуючого судді Трушиної О.І.
при секретарі Поцелуйко К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: с. Усатове Біляївського району Одеської області вул. Побєди, 14.
Свої вимоги мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва № 703 про право власності від 05 грудня 2005 року належить житловий будинок, що розташований в с. Усатове Біляївського району Одеської області по вул. Побєди, 14, з яких 16/100 цього будинку подаровано онуку ОСОБА_3 Відповідач являється колишнім чоловіком її доньки, і він зареєстрований у належній їй частині житлового будинку, але не проживає з травня 2015 року, оскільки виїхав на інше місце проживання. Підставою для зміни місця проживання відповідачем є те, що він створив іншу сімю. У звязку з викладеним вона звернулася до суду з позовом.
До судового засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач до судового засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву позивачки суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як встановлено у судовому засіданні, згідно свідоцтва про право власності № 703 від 05 грудня 2005 року житловий будинок, розташований в с. Усатове Біляївського району Одеської області по вул. Побєди, 14, належить на праві приватної власності позивачці (а.с. 8).
Згідно договору дарування від 02 лютого 2006 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 лютого 2006 року та посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, 16/100 частин зазначеного житлового будинку позивачка подарувала ОСОБА_3 (а.с. 30).
З наведеного вбачається, що вказаний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності позивачці ОСОБА_1 і ОСОБА_3
Відповідач по справі зареєстрований у будинку за вищевказаною адресою, згідно довідки Виконавчого комітету Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2187 від 03.08.2016 року (а.с. 26).
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2016 року шлюб між ОСОБА_5 (донькою позивачки) і ОСОБА_2 було розірвано, рішення набрало чинності (а.с. 25).

Згідно актів про не проживання від 23 липня 2015 року, 25 лютого 2016 року та 03 серпня 2016 року, складених депутатом Усатівської сільської ради, відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, але не проживає у ньому, його речі у будинку відсутні (а.с. 27, 28, 29).

На підставу своїх позовних вимог позивачка посилається на ст.ст. 71,72 ЖК України.

Відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року зі змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказано, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, протягом якого часу відповідач не проживає у будинку. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, власниками житлового будинку є ОСОБА_1 і ОСОБА_3, але з позовом звернулася лише ОСОБА_1 Натомість відомостей про те, що відповідач зареєстрований у частині житлового будинку, що належить позивачці, як вказано в позовній заяві, суду не надано.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_6