Справа № 694/1219/16-ц
провадження 2/694/591/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29.11.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Кравченко Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, народженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4. Також просить зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Варшаві внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4, вказавши в графі "батько" - "Косенко Сергій Олексійович», 27.12.1977 року народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області, а прізвище сина ОСОБА_5 вказати "Косенко" замість "Ткаченко". Свої вимоги мотивує тим, що в червні 2013 року у м. Варшаві він познайомився з відповідачкою та вони стали проживати як сімя без реєстрації шлюбу. 04 червня 2014 року у них в м. Варшава народився син. Оскільки на момент народження сина позивач перебував на території України, то відповідач самостійно зареєструвала народження дитини та дала хлопчику імя ОСОБА_4. В липні 2014 року вони разом переїхали в Україну та проживали в м. Звенигородка до червня 2015 року. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейні цінності та вона допускала подружню невірність. В звязку з цим між ними часто виникали сварки та склалися неприязні стосунки. Саме в той час позивачу стало відомо, що відповідач не вказала його батьком в свідоцтві про народження сина при реєстрації народження дитини в м. Варшаві. Коли вони стали проживати окремо, то відповідачка почала перешкоджати йому зустрічатися з сином ОСОБА_5 та фактично позбавила можливості приймати участь у вихованні дитини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що позивач бажає змінити прізвище дитини на «Косенко», оскільки відповідно до традицій українського народу дитина має носити прізвище батька. Також просив стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 580 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. згідно наданого розрахунку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що не заперечує проти того, щоб позивача ОСОБА_3 було визнано батьком їхньої дитини, але категорично заперечує проти зміни прізвища дитини. Вказала на те, що вони разом з позивачем їздили реєструвати народження сина в м. Варшава, але в звязку з відсутністю необхідних документів прийняли рішення, щоб у свідоцтві було зазначено лише дані матері дитини. На даний час позивач не приймає ніякої участі у вихованні дитини та не допомагає їй матеріально.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з червня 2013 року до червня 2015 року в м. Варшава Республіки Польща та м. Звенигородка Черкаської області Україна. Ця обставина визнана сторонами та не потребує доведення.

04 червня 2014 року відповідач ОСОБА_2 в м. Варшава Республіки Польща народила сина, якому дала імя «Дініс». В графі «батько» свідоцтва про народження дитини вказано «Ткаченко Сергій», а в графі «мати» - ОСОБА_2, 22 листопада 1992 р. (а.с. 29-30).

В розділі IV Примітки Свідоцтва зазначено, що на підставі Закону про акти цивільного стану записано прізвище ОСОБА_2 як прізвище батька і його родове прізвище, і на прохання матері ОСОБА_6, як імя батька (а.с. 30)

Згідно ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу, тобто за вказівкою матері.

Відповідач ОСОБА_2 визнала, що батьком її дитини дійсно є позивач ОСОБА_3, таке визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно з вимогами ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 28 Договору між Україною і ОСОБА_7 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого 04.02.1994 року, в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов'язках батьків, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

Встановлення і оспорювання походження дитини від певної особи регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є мати дитини в момент народження дитини. Але достатнім є дотримання форми визнання дитини, що передбачена законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої визнання

має бути або було здійснене.

Відповідно до ст. 49 Договору між Україною і ОСОБА_7 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення судів з цивільних справ, винесені на території іншої Договірної Сторони.

Враховуючи вищевказані правові норми суд вважає, що рішення суду України про визнання батьківства, яке набрало законної сили, є достатнім для того, щоб орган державної реєстрації актів цивільного стану вніс відповідні зміни до актового запису про народження та видав нове Свідоцтво про народження, а тому позовна вимога про зобовязання відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Варшаві внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4, складений в 2014 році, не підлягає до задоволення.

Також необгрунтованою є вимога позивача про зміну прізвище дитини з «Ткаченко» на «Косенко».

Так, відповідно до ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Згідно ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що позивач, знаючи про своє батьківство, не виконав свого обовязку, передбаченого ст. 144 СК України щодо реєстрації народження сина, в звязку з чим прізвище дитини визначила мати відповідач ОСОБА_2

Після народження дитини 04 червня 2014 року сторони продовжували проживати разом до червня 2015 року, однак питання щодо зміни прізвища дитини позивач ставить лише у вересні 2016 року при зверненні до суду з позовом про визнання батьківства.

Відповідно до вимог ст. 148 СК України при вирішенні спору суд бере до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Враховуючи те, що дитина на даний час проживає разом з відповідачем ОСОБА_2, яка займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, а доводи позивача про необхідність зміни прізвища грунтуються лише на традиціях українського народу, суд вважає, що позовні вимоги щодо зміни прізвища дитини не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Враховуючи те, що правову допомогу позивачу ОСОБА_3 надавав адвокат ОСОБА_1, який готував процесуальні документи (позовну заяву 580 грн., заяву про виклик свідків 150 грн., заяву про участь представника 75 грн., клопотання про призначення експертизи 300 грн.) та брав участь в судовому засіданні 01 та 29 листопада 2016 року протягом 46 хв. 444 грн. 36 коп., суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1549 грн. 36 коп.

На підставі ст.ст. 125, 128, 134, 144, 145, 148 Сімейного кодексу України, Договору між Україною і ОСОБА_7 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, батьком неповнолітнього ОСОБА_8, який народився 04 червня 2014 року в м. Варшава Республіки Польща.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. та на витрати правову допомогу в сумі 1549 грн. 36 коп.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя Т.М. Кравченко