Справа № 349/1130/16-ц
Провадження № 2/349/484/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 листопада 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Рибія М. Г.,

секретар Мартиновська І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 17 597,62 грн. боргу за розпискою, а саме: 15 546,00 грн. позики, 1 760,29 грн. процентів, 291,33 грн. трьох процентів річних від простроченої суми, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_2 позичив у неї 600,00 дол. США та зобовязався їх повернути до 27 лютого 2016 року, однак свої зобовязання не виконав, боргу не повернув.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав.

Так, відповідно до розписки від 17 квітня 2016 року ОСОБА_2 15 лютого 2016 року позичив у ОСОБА_1 600,00 дол. США та зобовязався їх повернути до 27 лютого 2016 року. У вказаний термін ОСОБА_2 кошти не повернув, що підтверджується датою складання розписки.

Як зазначено у висновку ВСУ щодо застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, викладеним у постанові від 02 липня 2014 року № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Суд вважає також встановленою обставину неповернення боргу за розпискою станом на дату ухвалення рішення у справі, оскільки жодних заперечень проти позову ОСОБА_2 суду не надав.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з висновком ВСУ щодо застосування ст. ст. 625, 1048, 1050 ЦК України, викладеним у постанові від 02 вересня 2015 року № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Згідно з висновком ВСУ щодо застосування ст. ст. 192, 533 ЦК України, викладеним у постанові від 02 липня 2014 року № 6-79цс14, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 правильно розрахувала відповідно до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США станом на 30.09.2016 суму позики - 15 546,00 грн., процентів - 1 760,29 грн., трьох процентів річних від простроченої суми - 291,33 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2

Суд відмовляє у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. у звязку з тим, що ні чинним законодавством, ні розпискою не передбачено право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неповерненням позики.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує ОСОБА_1 з ОСОБА_2 понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 208, 212-215, 218, 224 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, селище Букачівці, вулиця Івасюка, 21, на користь ОСОБА_1 17 597,62 (сімнадцять тисяч пятсот девяносто сім) грн. боргу за розпискою, з них: 15 456,00 грн. позики, 1 760,29 грн. процентів, 291,33 грн. трьох процентів річних від простроченої суми.

В задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Г. Рибій