Номер провадження: 22-ц/785/4024/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі Сібовій А.І.

у відкритому судовому засіданні

розглянула апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське»

на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 березня 2016р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - наукова фірма «Зеленогірське»

про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, повернення земельної ділянки, усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

26.01.2016 р. позивач звернулась до суду з вказаним позовом , свої вимоги обгрунтувла тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,52 га, розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, яка перейшла їй у власність як спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.05.2006 р. Позивачу було відомо, що її мати , яка померла у 2002 році, уклала договір оренди земельної ділянки з відповідачем, строк дії договору оренди до 2010 р.

Наприкінці 2014 р. вона отримала договір оренди вказаної земельної ділянки , датований 20.12.2010 р., укладений між нею та відповідачем, підписаний від її імені.

Позивач стверджувала, що особисто вона договір оренди земельної ділянки не підписувала, не знала про його існування.

Договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі , про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 12.03.2012 року № 00875.

На підставі рішення Любашівським районним судом Одеської області від 29.12.2015р. їй було відмовлено у позові до ТОВ ВНФ «Зеленогірське» про повернення земельної ділянки, усунення перешкод у володінні та користуванні.

В ході розгляду справи було проведено почеркознавчу експертизу за висновком якої підписи у договорі оренди спірної земельної ділянки та в акті приймання передачі земельної ділянки в оренду, який є додатком №1 до вказаного договору, виконані не нею, а іншою особою.

Посилаючись на те , що в момент вчинення правочину не були дотримані вимоги щодо волевиявлення учасника правочину, просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.12.2010 р., укладений між нею, ОСОБА_2 та ТОВ ВНФ «Зеленогірське», який зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі 12.03.2012 року за № 00875. Зобовязати відповідача в особі директора ТОВ ОСОБА_4 повернути їй земельну ділянку площею 2,52 га , розташовану на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області , кадастровий номер :01:005:0309 , яка належить їй на праві власності, не чинити перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Представник відповідача позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень пояснював, що договір оренди, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований в установленому порядку, тому є дійсним. Хто саме підписував даний договір від імені позивачки йому невідомо, але позивач отримувала орендну плату за даним договором , тому вона не могла не знати про його існування. Отримання позивачем орендної плати є свідченням того, що позивач визнавала цей договір та погоджувалася з його умовами. Представник відповідача з посиланням на те , що позивачу було відомо про укладення спірного договору у вересні 2012 р. просив суд застосувати позовну давність.

Рішенням суду першої інстанції від 24 березня 2016р. позов задоволено частково.

Суд визнав недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.12.2010 р. , укладений між ОСОБА_2 та ТОВ ВНФ «Зеленогірське», зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі 12.03.2012 року за № 00875.

Зобовязано ТОВ в особі директора ТОВ ВНФ «Зеленогірське» ОСОБА_4 повернути позивачу земельну ділянку площею 2,52 га, розташовану на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області , кадастровий номер :01:005:0309.

Судом вирішено питання щодо судових витрат у розмірі 551, 20грн.

В решті вимог відмовлено(а.с.65-67).

В апеляційній скарзі апелянт, представник ТОВ «ВНФ « Зеленогірське», просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, на які посилався відповідач в обгрунтування своїх заперечень.

До апеляційного суду сторони не зявилися, про день і час розгляду справи повідомлені.

У відповідності з вимогами ст. 305ч2 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи, не перешкоджає її розглядові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, яка доповіла доводи скарги, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

По матеріалам справи встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД № 068568 належить земельна ділянка площею 2,52 га , розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області ( а.с. 5 )

Договір оренди земельної ділянки від 20.12.2010р., укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ВНФ «Зеленогірське», зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі 12.03.2012 року за № 00875.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 29.12.2015 р. (а.с.15), позивачу відмовлено у позові до ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» про повернення

земельної ділянки, усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою у звязку з тим, що позивачем не було не заявлено позов вимогу про визнання недійсним договору оренди землі від 20.12.2010 р. ( а.с. 15 ). В ході розгляду була проведена судова почеркознавча експертиза від 30.09.2015 р. За висновком експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2С у графі : «Орендодавець» договора оренди землі від 20.12.2010 р., укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» в особі ОСОБА_4, зареєстрованого за № 00875, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_2С у графі: «Передав» акта приймання - передачі земельної ділянки в оренду від 20.12.2010 р., укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «ВНФ «Зеленогірське» в особі ОСОБА_4, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою( а.с.19- 24 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною ( сторонами)

Згідно з ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати обсяг необхідної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На підставі висновку експертизи встановлено що позивач спірний договір оренди не підписувала. В ході розгляду справи представник відповідача не надав доказвів тому, що спірний договір був підписаний іншою особою за згодою позивача, а позивач при реєстрації договору оренди безпосередньо надала всі необхідні документи (копію паспорту, ідентифікаційного коду та державного акта на право власності на земельну ділянку). Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, суд дійшов висновку, що позивач не здійснювала вільно своє волевиявлення як учасник правочину, тому задовольнив позов в частині вимог про визнання недійсним договору оренди землі.

Відповідно до вимог ст. 216 ч1 ЦК України, у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобовзана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому суд зобовязав відповідача повернути позивачу спірну земельну ділянку.

Доводи відповідача про те, що позивач отримувала орендну плату, знала про існування договору оренди, перевірялися судом першої інстанції.

Сама позивач пояснювала, що їй було відомо про існування договору оренди землі між її матірю і відповідачем. Про укладення спірного договору від її імені та про умови договору вона дізналась лише у 2012 р., сподівалася, що відповідач поверне їй земельну ділянку. Оскільки відповідач добровільно не повертав їй земельну ділянку, продовжував нею користуватись, орендну плату за її згодою отримували її родичі.

За поясненнями свідка ОСОБА_5 позивач жодного разу не отримувала орендну плату. Суд надав оцінку поясненням та зробив висновок, що отримання позивачем орендної плати може свідчити лише про здійснення відповідачем оплати за фактичне користування землею.

Вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд виходить з того , що позовна давність на вимоги позивачки не поширюється, оскільки відносини між сторонами є триваючими.

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягнув судовий збір, сплата якого підтверджується документально у розмірі 551, 20грн.

В задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у володінні і користуванні землею, стягнення витрат на правову допомогу, судом було відмовлено. Позивач рішення суду в цій частині не оскаржує, тому рішення в цій частині не перевіряється.

Керуючись ст.ст.303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» відхилити, рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 березня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо - наукова фірма «Зеленогірське» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, повернення земельної ділянки, усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_6

ОСОБА_7