Справа № 595/1662/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач в залі суду справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Бучацького районного суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.09.2013 року відповідачка ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_9, в м.Бучач по вул.Галицькій, допустила дорожньо-транспортну пригоду. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль марки «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_8, який належить ОСОБА_2, отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту про оцінку матеріального збитку № 183, ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування, відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в розмірі 23591,73 грн. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди, то Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло права вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування. 08.11.2013 року позивачем на адресу відповідачки було направлено лист про досудове врегулювання спору. Оскільки відповідачка не сплатила страхове відшкодування в добровільному порядку, то Моторне (транспортне) страхове бюро змушене звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що дійсно 01.09.2013 року біля 20 год. 30 хв. в м.Бучач по вул.Галицькій, керуючи автомобілем «Шеврове Лачетті» д.н.з НОМЕР_9, допустила зіткнення з автомобілем «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_8, який належить ОСОБА_2 Проте, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Просить в позові відмовити в зв'язку із пропуском позивачем позовної давності.

Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 01.09.2013 року біля 20 год. 30 хв. в м.Бучач по вул..Галицькій, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_9, під керуванням ОСОБА_1, автомобіля марки «Фіат Добло» д.н.з.НОМЕР_8, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з. 0838 АТ, під керуванням ОСОБА_3, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальних збитків.

16.09.2013 року постановою Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, встановлено, що постанови суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язкові, таким чином дана постанова при розгляді справи є обов'язковою і не підлягає доказуванню обставини, що нею встановлені.

10 вересня 2013 року по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01 вересня 2013 року аварійним комісаром було складено протокол огляду транспортного засобу.

Оцінювачем ТзОВ Українським експертним центром «Експерт-сервіс Авто» було складено звіт № 183 про оцінку легкового автомобіля «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_8, відповідно до якого, вартість легкового автомобіля на момент пошкодження складає 69826,30 грн., вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля складає 32089,52 грн., вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля складає 22701,73 грн.

17.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про здійснення відшкодування шкоди завданої в результаті пошкодження транспортного засобу «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_8, під час дорожньо-транспортної пригоди 01 вересня 2013 року в м.Бучач по вул.Галицькій.

06.11.2013 року позивачем було здійснено виплату ТОВ УЕЦ «Експерт-Сервіс Авто» за послуги аварійного комісара в розмірі 890 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 3836.

03.10.2013 року позивачем було здійснено виплату частини страхового відшкодування в розмірі 15329 грн. 50 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 1/21564.

06.11.2013 року позивачем було здійснено повну виплату страхового відшкодування в розмірі 7372 грн. 23 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 2/21564.

08.11.2013 року ОСОБА_1 було направлено вимогу про погашення суми заборгованості перед Моторним (транспортним) страховим бюро України у розмірі 23591 грн. 73 коп., проте в добровільному порядку вимога відповідачкою не виконана.

Згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно пп. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відтак, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1191 ЦК України МТСБУ набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Із роз'яснень, викладених у п.27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

Суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування.

Таким чином, посилання відповідачки на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки ДТП мало місце 01.09.2013 року, то строк позовної давності слід відраховувати з моменту скоєння ДТП в даному випадку є таким, що не відповідає нормам матеріального права. Крім того, посилання відповідачки на правову позицію Верховного Суду України в справі №6-2809ц15, в даному випадку не можуть бути взяті до уваги, оскільки стосуються відносин суброгації, а як встановлено судом, в даному випадку має місце стягнення шкоди в порядку регресу.

Щодо посилань відповідачки ОСОБА_1, стосовно спливу трирічного строку позовної давності за даним позовом, суд виходить з наступного, відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем зобов'язання по страховому відшкодуванню виконувалося частинами 04.10.2013 року в сумі 15329,50 грн., та 07.11.2013 року в сумі 7372,23 грн., тобто позивачем основне зобов'язання в повному обсязі виконано 07.11.2016 року, в зв'язку з наведеним перебіг позовної давності для позивача починається від дня виконання основного зобов'язання, а саме 07.11.2013 року, тобто позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності, а саме 18.10.2016 року.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України в частині стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1378 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-214, 292,294 ЦПК України. ст.ст.993,1166,1187,1191 ЦК України,суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою задовольнити.

Cтягнути із ОСОБА_1 в користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з регламентною виплатою в сумі 23591(двадцять три тисячі п'ятсот дев'яносто одну) грн. 73 коп., 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора