Справа № 415/4294/16-ц
Провадження № 2/415/1934/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.11.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.

при секретарі Тимофієвої О. В.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанськ справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні власністю, за зустрічним позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про вселення,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року позивач звернулася суду із вищевказаним позовом і просила визнати ОСОБА_2, та неповнолітню дочку відповідача ОСОБА_5, 25.12.2006року народження такими, що втратили право користування належною позивачу на праві спільної часткової власності квартирою №140 в будинку №111 по проспекту Перемоги м.Лисичанськ з підстав, передбачених ст.ст.316-319, 321 ЦК України, скільки останні з жовтня 2014 року без поважних причин не проживають в спірній квартирі, їх речі в кварирі відсутні, комунальні послуги не сплачують. У звязку з реєстрацією в квартирі колишньої невістка та онуки вона не має змоги оформити субсідію. Просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2, та неповнолітню дочку відповідача, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі №140 за адресою: м.Лисичанськ, проспект Перемоги( Леніна) будинок № 111.

Відповідач по справі, ОСОБА_2, яка дієв своїх інтересах, та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 з позовом про вселення в трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі, на підставі рішення Лисичанського міського суду від 20.02.2015р. шлюб між ними було розірвано.У період шлюбу у сімї народилася дочка, ОСОБА_5, 25.12.2006року народження.

Відповідач-позивач посилається на те, що до реєстрації шлюбу, за згодою відповідача, його матері, вона з 2006р. вселилася як член сімї в спірну квартиру. На час вселення вказане житло належало на праві власності в рівних частках ОСОБА_1 та її синові, ОСОБА_4 З початку 2015р. стосунки між подружжям погіршилися, внаслідок сварки в березні 2015р. вона разом з дитиною змушена була виїхати з спірної квартири, так як відповідач вигнала її разом з дочкою з квартири і тимчасово переїхати в будинок на окраїні м.Лисичанськ, який потребує ремонту. Стверджує, що до травня 2016року її дочка періодично проживала в спірній квартирі, так як навчається в школі, яка знаходиться поряд з будинком №111 по проспекту Перемоги м.Лисичанськ. Вона також періодично залишалася ночувати в вищевказаній квартирі. Але із- за того, що позивач постійно з нею конфліктувала, вона з поважних причин вимушена була з червня 2016 року перестати користуватись спірною квартирою. На теперішній час її дочка продовжує навчатися в ЗОШ №14 і дитині дуже далеко добиратися до школи, яка знаходиться поряд зі спірною квартирою. В квартирі залишились її особисті речі та речі дочки. Вона частково оплачувала комунальні послуги по квартирі шляхом передачі щомісячно ОСОБА_1 по 300грн. Посилаючись на вказані обставини просить її та дочку вселити в спірну квартиру, де вона та дочка зареєстровані.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, надала аналогічні пояснення, викладеним в позовні заяві, просить позов задоволити, зустрічний позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просить в їх задоволенні відмовити, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Третя особа, ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, просить справу розглянути у його відсутність.

Представник третьї особи, органу опіки та піклування Лисичанської міської ради ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнала, просить в задоволенні відмовити, зустрічний позов ОСОБА_2 підтримала, так як вважає, що справа повинна бути вирішенна з урахуванням неповнолітньої дитини.

Вислухавши сторони, третю особу, свідків, вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

За положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК ). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її син, ОСОБА_4 з 06.07.2006року є співласниками квартири АДРЕСА_2 ( нині Перемоги) м.Лисичанськ, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 15584 від 06.07.2006року. (а.с.7)

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 17.12.2005року, в якому 25 грудні 2006року народилася донька ОСОБА_6(а.с.28).

Рішенням Лисичанського міського суду від 20.02.2015 року шлюб подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.(а.с.11).

Відповідно до даних відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Луганській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1( Леніна) АДРЕСА_3 з 29.09.2006року.(а.с.39).

Як вбачається з довідки про склад сімї, зареєстованих у житловому приміщенні № 5461/10-10 від 01.09.2016року, виданої відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5В.(а.с.29).

Відповідно до довідки №126 від 08.09.2016року, наданої директором Лисичанської ОСОБА_7 ступенів №14, ОСОБА_5 з 01.09.2013року навчається в школі в 4 классі.(а.с.39).

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що ОСОБА_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 користувалались квартирою №140 в будинку №111 по проспекту Перемоги м.Лисичанськ. ОСОБА_5 навчається в школі, яка розташлвана поряд зі спірною квартирою і дитина часто залишалася з ночівкою в квартирі, так як дитині було далеко добиратися до домівки, де вона булла вимушена посилитися з матірю. ОСОБА_2 також приходила до квартири, де інколи ночувало. ОСОБА_2 була вимушена в червні 2016року покинути квартиру із-за скандалів зі свекрухою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_1 і підтвердила, що ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_11 з 2015року добровільно залишили спірну квартиру, забрали свої речі та стали проживати в будину бабуся ОСОБА_2 ОСОБА_5 в 2016році інколи залишалася ночувати у спірній квартирі у бабусі, ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 підтвердила в судовому засіданні, що її онука ОСОБА_5 часто залишалася у неї з ночовкою, так як навчалась в школі, яка знаходиться поряд з будинком №111 по проспекту Перемоги м.Лисичанськ. ОСОБА_2 періодично передавала їй кошти на часткову оплату комунальних послуг.

З моменту реєстрації у відповідача ОСОБА_2 на підставі ст.ст.401, 405 ч.1 ЦК України виникло право користування чужим майном (сервітут).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про визнання ОСОБА_12, та неповнолітньої ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.ст.316,317,319,321 ЦК України позивач посилалась на те, що вони як член сім'ї власника житла протягом року без поважних причин не проживають в спірній квартирі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до лютого 2015 року перебували у шлюбі, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 разом з дитиною залишили спірне житло з метою усунення конфліктів після розірвання шлюбу, проте до черваня 2016 року вони фактично користувалися квартирою, тобто останні не відмовлялися від права користування майном позивача у добровільному порядку і передбачений ч.2 ст.405 ЦК України строк на момент пред'явлення позову ще не настав.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, співласником квартири АДРЕСА_5 ( нині Перемоги) м.Лисичанськ є також ОСОБА_4, батько неповнолітньої ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім"ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаними приміщеннями нарівні з власником.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_5 має право користування спірним житлом нарівні із власником цього житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої на 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН ( резолюція 44/25 від 20 листопада 1989 року) держави учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування , які необхідні для її благополуччя , беручи до уваги права і обов"язки її батьків , опікунів чи інших осіб , які відповідають за неї за законом , і з цією метою вживають всіх необхідних законодавчих і адміністративних заходів.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що проживання неповнолітньої дитини разом із матір"ю поза межами житлової квартири, де проживає батько цієї дитини, не свідчить про її свідоме залишення спірного житла і не призводить до втрати дитиною права користування цим житлом.

Як вбачається з матеріалів справи співласником квартири АДРЕСА_6 Леніна ( нині Перемоги) м.Лисичанськ є також ОСОБА_4, який не ставить питання про визнання ОСОБА_2, та неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, поскільки позивачем не доведено, що діями відповідача ОСОБА_12О. та неповнолітньої ОСОБА_5 порушуються її право власності чи законного володіння. Разом з тим, позовні вимоги по зустрічному позову підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10.60 ЦПК України, ст.ст.401, 405 ч.1 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити за необґрунтованістю.

Позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5, 25.12.2006року народження в квартиру № 140 житлового будинку №111 по проспекту Перемоги (Леніна) м. Лисичанськ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя - головуючий: С.Л.Бойко