22-ц/775/277/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Турченко О.В.
Категорія 27 Доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Песоцької Л.І., Ткаченко Т.Б.,

секретар - Собецька О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 січня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Послався на те, що 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого права вимоги за кредитними договорами з фізичними особами перейшли до ПАТ «Альфа-Банк». Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 3/57-181 про надання кредиту на споживчі потреби від 01.08.2006 року, який був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 100000 доларів США на придбання та ремонт квартири з кінцевим терміном повернення не пізніше 25.07.2016 року. Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в строки та на умовах, передбачених договором та Додатком №1 до нього - Графіком платежів. У разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов'язків, встановлених договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, встановленому умовами договору. Відповідач належно зобов'язання не виконував, і станом на 30.09.2015 року боржник має прострочену заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 24874,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 535494,64 грн., простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 2109,7 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 45416,66 грн., а всього - 580911,3 грн.. Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені ним судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 січня 2016 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 580 911,30 грн. та судовий збір у розмірі 8713,67 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 січня 2016 року, представник відповідача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити. Зокрема, посилався на те, що позивачем не було надано ніяких доказів належного повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні. Також звертає увагу на те, що судом не перевірено чи існує реєстр позичальників та чи внесений відповідно до п. 4.1 Договору відступлення права вимоги в цей реєстр договір. Посилався на те, що судом першої інстанції не встановлено факту передачі оригіналу кредитного договору позивачу, існування договорів забезпечення та достовірного отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги. Зазначає, що судом не встановлено факт правильності розрахунку позовних вимог, оскільки кредитним договором передбачено зміни процентної ставки за договором, і відповідачу не відомо, чи змінювалась вона без його згоди.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності відповідача ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через його представника, заяву про відкладення не надавав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - ОСОБА_2., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати, ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову, заперечення представника позивача ПАТ «Альфа-Банк» Сосницького Д.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.08.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №3/57-181, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит у розмірі 100000 доларів США з кінцевим терміном повернення не пізніше 25.07.2016 року, або 30 днів з моменту отримання від банку вимоги про повернення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних (а.с.3-5). При невиконанні графіка погашення кредиту, встановленого в Додатку № 1 до кредитного договору, банк має право підвищити процентну ставку за кредит до 15% річних. При непогашенні кредиту в строк до 25.07.2016 року процентна ставка збільшується до 18% річних з 26.07.2016 року до моменту фактичного погашення кредиту та процентів за його користування. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в строки та на умовах, передбачених договором та Додатком №1 до нього - Графіком платежів (а.с.6,13).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого права вимоги за кредитними договорами з фізичними особами перейшли до ПАТ «Альфа-Банк», в тому числі за договором №3/57-181 із ОСОБА_1 від 01.08.2006 року.

Зі справи вбачається, що у зв'язку із неналежним виконанням кредитних зобов'язань відповідачу 05.10.2015 року за вих.№85463 ПАТ «Алфа-Банк» була направлена вимога про дострокове повернення кредиту. Відповідач таку вимогу не виконав. Станом на 30.09.2015 року боржник має прострочену заборгованість у розмірі 580911,30 грн., з яких: 24874,86 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку (30.09.2015 року) становить 535494,64 грн. - заборгованість за кредитом; 2109,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку (30.09.2015 року) становить 45416,66 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Задовольняючи позов ПАТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 530, 1050, 1054 ЦК України, встановив, що відповідачем порушено майнові права позивача, зобов'язання по поверненню боргу за кредитним договором виконано не було, і тому з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 580911,30 грн..

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Як установлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.3.2 кредитного договору, укладеного між відповідачем та Банком, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов'язків, встановлених договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, встановленому умовами договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання, а відповідно до ч.1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а згідно з ч.1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує, має заборгованість, про що свідчить розрахунок заборгованості по кредиту, згідно з яким станом на 30.09.2015 року боржник має прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 24874,86 доларів США та 2109,70 доларів США заборгованості по відсотками за користування кредитом (а.с.13).

Згідно з договором відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк», права вимоги за кредитним договором із ОСОБА_1 перейшли до ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним.

Нормами статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зі справи вбачається, що при укладенні договору відступлення права вимоги 17 грудня 2012 року, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» були дотримані вимоги закону.

Відповідно до п. 4.1. Договору відступлення права вимоги, що укладений 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк», відступлення прав вимоги первісним кредитором новому кредитору, набуття новим кредитором прав вимоги та заміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинності у день укладення договору, за умови належного оформлення сторонами (підписання та скріплення відбитком печаток Сторін) Реєстру Позичальників. При цьому права вимоги, що виникнуть у майбутньому, набуваються новим кредитором з моменту їх виникнення, але в будь-якому разі після підписання сторонами Реєстру Позичальників.

Відповідно до п.п. f) п.12.4 Договору відступлення права вимоги, права вимоги визнаються безнадійними у випадку, коли у документації, яка передасться первісним кредитором, відсутні оригінали договорів забезпечення, за умови що кількість кредитних договорів щодо яких в документації відсутні оригінали договорів забезпечення перевищує 10% від загальної кількості кредитних договорів, і первісний кредитор не надав оригіналів таких документів.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо відсутності доказів позивача на підтвердження повноважень пред'явлення позовних вимог до відповідача, колегією суддів оглянуті в судовому засіданні нотаріально посвідчені копії Договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, Додатку №1 до даного договору; договору про передачу прав за договором забезпечення від 17.12.2012, іпотечного договору №182, укладений для забезпечення виконання кредитного договору № 3/57-181 від 01.08.2006 року; оригінал кредитного договору і кредитна справа ОСОБА_1, надані суду представником ПАТ «Альфа-Банк». Пунктом 4.3. Договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року обумовлено, що сторони підписують реєстр позичальників, що є Додатком №1. В перелік кредитних договорів у Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року включений кредитний договір №3/57-181 від 01.08.2006 року, укладений з ОСОБА_1. (а.с.27).

В апеляційному суді представник відповідача не заперечував, що після укладання Договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року ОСОБА_1 продовжував вносити плату по кредиту вже на реквізити ПАТ «Альфа-Банк», і до того часу, як позивач звернувся до суду з даним позовом, відповідач не оспорював право позивача на отримання плати по кредиту.

Більш того, представником позивача колегії суддів надані копії договорів від 09.10.2015 року і від 23.02.2016 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №3/57-181 від 01.08.2006 року, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 про внесення змін в кредитний договір щодо порядку сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором на період з 09.10.2015 року по 09.10.2015 року включно та з 23.02.2016 року по 23.02.2016 року включно, при цьому сторони підтверджують, що всі інші умови кредитного договору залишаються без змін і діють у частині, що не суперечить цим договорам про внесення змін і доповнень.

Таким чином, змістом наданих договорів підтверджується, що ОСОБА_1 визнає право ПАТ «Альфа-Банк» вимагати від нього виконання кредитних зобов'язань саме як перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що рішення є незаконним, оскільки відповідача не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором, не мають правового значення по справі, оскільки згідно з нормами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Втім зі справи вбачається, що відповідач продовжує виконувати обов'язок щодо погашення кредиту вже перед новим кредитором - ПАТ «Альфа-Банк», але внаслідок неналежного виконання кредитного зобов'язань утворилася заборгованість, тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов нового кредитора та стягнув з відповідача на його користь заборгованість. Відтак, рішення суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.

Також не є слушними доводи апеляційної скарги про неправильність розрахунку заборгованості, який суд прийняв у якості доказу по справі, оскільки заперечення відповідача проти розрахунку позивача нічим об'єктивно не підтверджені, даний розрахунок належно перевірений судом, не визиває сумніву, і не спростований іншим розрахунком.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду, у зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга представника відповідача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2- відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту о проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

Мальцева Є.Є.

Песоцька Л.І.

Ткаченко Т.Б.