Номер провадження: 22-ц/785/2121/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

ОСОБА_2

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт", за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради, ОСОБА_4, про визнання самочинним будівництвом, зобов'язання вчинити певні дії та усунення перешкод у користуванні власністю за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2013 року,

встановила:

07 вересня 2009 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, вказуючи, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

На суміжній земельній ділянці, по вул. Ляпідевського, 11, розташований магазин-павільйон ТОВ «Полюс», який є самочинно новоствореним об'єктом нерухомого майна, а саме: цегляний магазин-павільйон, який побудовано на місці тимчасового розташування металево-каркасної споруди - павільйону №41 роздрібного об'єднання «Фонтан», який був рухомим майном.

Крім того, позивач посилається на те, що ТОВ «Полюс» обмежує права ОСОБА_3 на земельну ділянку шляхом встановлення паркану, внаслідок чого позивач фактично позбавлена можливості користуватися належною їй територією городу та фруктового саду.

Укладення договору оренди між ТОВ «Полюс» та ТОВ «Астеліт» також порушує права ОСОБА_3, оскільки ТОВ «Астеліт» під виглядом виконання вказаного договору без отримання жодних належних документів на спірну земельну ділянку самочинно побудували та використовують фундаментальну капітальну споруду - базову станцію стільникового зв'язку, тому на території домоволодіння ОСОБА_3 відчуваються постійні шуми та вібрація, які перешкоджають належному використанню домоволодіння за адресою: м. Одеса, пров. Ванний, 22, для проживання в ньому.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_3, неодноразово уточнивши свої позовні вимоги, просила суд визнати самочинним будівництвом магазин-павільйон ТОВ «Полюс» (технічний паспорт від 16 лютого 2012 року на нежитлову будівлю №11 по вул. Ляпідевського у м. Одеса); зобов'язати відповідача ТОВ «Полюс» за власний рахунок знести магазин-павільйон ТОВ «Полюс»; визнати самочинним будівництвом передаючу базову станцію №0103 (санітарний паспорт джерела випромінювання електромагнітної енергії передаючої базової станції №0103 за адресою: вул. Ляпідевського, 11, м. Одеса. ТОВ «Астеліт» 2006 року); зобов'язати відповідача ТОВ «Астеліт» за власний рахунок знести самочинно побудовано передаючу базову станцію №0103.

В судовому засіданні:

- позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити;

- представник відповідача ТОВ «Полюс» - ОСОБА_6 уточнені позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. При цьому представник ОСОБА_6 пояснила суду, що ТОВ «Полюс» з 2007 року має свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення, яке видане замість договору купівлі-продажу від 1995 року. ОСОБА_3 не має будь-яких підстав заявляти вимоги про приміщення, що знаходяться всередині павільйону, так як встановлення перегородки жодним чином не може впливати на її права ;

- представник відповідача ТОВ «Астеліт» - ОСОБА_7 уточнені позовні вимоги не визнав, просить в їх задоволенні відмовити. При цьому представник підтримав заперечення та вказав, що база встановлена з дотриманням вимог діючого законодавства, є ліцензія, є висновок СЕС, які ОСОБА_3 належними доказами не спростовані, тому вимоги не підлягають задоволенню;

- представник третьої особи управління земельних ресурсів Одеської міської ради ОСОБА_8 пояснила, що уточнені вимоги не підлягають задоволенню, так як відповідно до ст. 376 ЦК України,ОСОБА_3 не є належним позивачем стосовно вимог про знесення самочинного будівництва. Окрім того, вказала, що будівля ТОВ «Полюс» не є самочинною спорудою. З 2007 року є наявне свідоцтво про право власності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаних позовах, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Згідно з договором купівлі-продажу від 22.05.1978 року, посвідченого державним нотаріусом третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_3 купила (половину) житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по пров. Ванному під №22, та складається в цілому з одного камяного одноповерхового житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на земельній ділянці розміром 707 кв. м. (т. 01 а.с. 138-141).

Позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0344 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: м. Одеса, пров. Ванний, 22, про що суду надано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №295577, виданий 28.11.2005 року на підставі рішення Одеської міської ради від 28.01.2005 року №3740-IV /т.1 а.с.4/.

Згідно з договором купівлі-продажу від 14.04.1995 року представництво по управлінню комунальної власності Одеської міської ради продало, а організація орендарів орендного підприємства «Полюс» купила комунальну власність у вигляді орендованого майна, в тому числі павільйон, розташований за адресою: 270016, м. Одеса, вул. Ляпідевського, 11 /(. 02 а.с. 68-69).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю від 26.03.2007 року обєкт, який розташований за адресою: м. Одеса вул. Ляпідевського, 11, в цілому, дійсно належить товариству з обмеженою відповідальністю «Полюс», на праві приватної власності. Обєкт в цілому складається з будівлі, загальною площею 170,1 кв. м., відображеної у технічному паспорті від 21.02.2007 року.

Свідоцтво видане на підставі статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Полюс», зареєстрованого ОСОБА_11, державним реєстратором виконавчого комітету Одеської міської ради від 31.01.2006 року, номер запису 1014357, замість договору купівлі-продажу від 14.04.1995 року, посвідченого ОСОБА_12, державним нотаріусом шостої Одеської державної нотаріальної контори, в реєстр. За №1-3177, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 19.02.1998 р. реєстр. кн. №535-стор.95-кн.4неж. (т. 02 а.с. 70).

Вказане свідоцтво про право власності зареєстроване з КП «ОМБТІ та РОН» 07.04.2007 року, про що суду надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно /т.2 а.с.71/.

З відповіді Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 24.01.2012 року №07-02/1134 /т.4 а.с.72-73/ на ухвалу суду вбачається, що земельній ділянці, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ляпідевського, 11, присвоєно кадастровий номер 511013690:27:001:0040, площа 0,0398 га, цільове призначення експлуатація та обслуговування магазину-павільйону.

Земельна ділянка значиться за ТОВ «Полюс» (оренда).

Інформація внесена у автоматизовану систему державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою на попереднє погодження місця розташування земельної ділянки.

Земельній ділянці, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Ванний, 22, присвоєно кадастровий номер :27:001:0045, площа 0,0358 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого, будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Земельна ділянка значиться за ОСОБА_4

Інформація внесена у автоматизовану систему державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою на попереднє погодження місця розташування земельної ділянки.

Земельній ділянці, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Ванний, 22, присвоєно кадастровий номер :27:001:0030, площа 0,0344 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 на підставі рішення сесії ОМР від 28.01.2005 року № 3740-IV.

Відповідно до договору оренди №ОД 0103/2 від 01.09.2006 року (т. 03 а.с. 20-24), додаткової угоди №2 від 31.08.2007 року про поновлення до договору оренди (т. 03 а.с. 27), додаткової угоди №3 від 01.06.2008 року про поновлення до договору оренди (т. 03 а.с. 30), додаткової угоди №4 від 01.06.2009 року про поновлення до договору оренди (т. 03 а.с. 36), додаткової угоди №5 від 01.04.2011 року про поновлення до договору оренди /(т. 03 а.с. 33), додаткової угоди №6 від 30.08.2011 року про поновлення до договору оренди (т. 03 а.с. 235), укладених між ТОВ «Полюс» та ТОВ «Астеліт», предметом договору є оренда нежитлового приміщення площею 4 кв. м. із споруди магазин (літера - А), який належить ТОВ «Полюс», з метою розміщення ТОВ «Астеліт» телекомунікаційного та іншого обладнання. ТОВ «Астеліт» при встановленні телекомунікаційного та іншого обладнання діятиме відповідно до потреб технічного характеру і встановлюватиме таке обладнання у прийнятних для себе місцях на обєкті оренди.

Строк дії договору оренди відповідно до додаткової угоди № 6 продовжено до 28.08.2014 року включно.

Згідно з листом від 18.04.2007 року №3-1/1434 державної санітарно-епідеміологічної служби Одеської області на адресу ТОВ «Астеліт» головний державний санітарний лікар Одеської області ОСОБА_13 погодив санітарний паспорт джерела випромінювання електромагнітної енергії базової станції стільникового звязку ТОВ «Астеліт» стандарту DSC -1800 №OD0103, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Ляпідевського, 11 (т. 01 а.с. 98-99), відповідно до якого в цілому умови розміщення та експлуатації радіотехнічного обєкту БС OD 0103, RBS-2206, 2207 стандарту DCS-1800 та GSM-900 і РРС, розташованого за адресою: вул. Ляпідевського, 11, м. Одеса, сумарні рівні густини потоку енергії електромагнітного випромінювання, як джерела електромагнітного випромінювання, відповідають вимогам «Державних санітарних норм і правил захисту населення від впливу електромагнітних випромінювань», №239, затверджений головним державним санітарним лікарем України 01.08.1996 року, їх експлуатація заперечень не викликає, спеціальних заходів щодо захисту населення у житлових будинках на прилеглій території і поблизу землі непотрібно /(т. 01 а.с. 123).

З наданих матеріалів вбачається, що обладнання БС розміщується в контейнері OD0103, розміщеному на монолітній плиті, влаштованій згідно з актом № OD0103 від 19.05.2007 року з армуванням під контейнер з баштою 30 м. (т. 01 а.с. 16).

В акті вказано, що при виконанні робіт відсутні відхилення від проектної документації.

За час розгляду справи за клопотаннями позивача та її представника судом двічі призначалась у справі судова будівельно-технічна експертиза (згідно з ухвалами суду від 10.08.2012 року та від 21.06.2013 року), на підставі чого матеріали справи надсилались до експертної установи.

20.12.2012 року до суду матеріали справи повернуті вперше з повідомленням №8081/23 про неможливість надання висновку в звязку з невиконанням клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів (т. 04 а.с.169/, а 12.11.2013 року матеріали справи повернуто вдруге з повідомленням №3623/24 про неможливість надання висновку, в звязку з ненаданням додаткових матеріалів та неможливістю проведення експертизи по документам, наявним в матеріалах справи (т. 05 а.с.58).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 вересня 2014 року по даній справі була призначена судова комплексна інженерно-технічна експертиза (т. 06, а.с. 42-46).

Як вбачається з висновків зазначеної вище експертизи:

- електоромагнітне поле, яке утворюється радіотехнічним об єктом, базової станції ООО «Астеліт», не викликає загрози для здоров я населення;

- будівля магазину-павильону ООО «Полюс» за адресою: м. Одеса, ул. Ляпідевського, 11 - відповідає вимогам нормативно-технічної документації (т. 07, а.с. 204-213).

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Як вбачається з роз яснень викладених в п. 5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

В своїх позовних вимогах ОСОБА_3 просила визнати самочинним будівництвом магазин-павільйон ТОВ «Полюс» та передаючу базову станцію №0103 та стверджує, що вказані обєкти побудовані з порушенням діючого законодавства, створюють перешкоди позивачу в користуванні її власністю, в звязку з чим просить знести вказані обєкти.

Однак, належних доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано.

На підставі вищевказаного, з урахуванням того, що у ТОВ «Полюс» наявне свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю від 26.03.2007 року, яке на даний час є чинним, наданої технічної документації щодо базової станції OD0103 ТОВ «Астеліт», висновками експертиз, суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_3

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилались як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полюс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт", за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради, ОСОБА_4, про визнання самочинним будівництвом, зобов'язання вчинити певні дії та усунення перешкод у користуванні власністю - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_14

ОСОБА_2