Справа № 447/441/16 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/5117/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Копняк С.М., Левик Я.А.

секретар- Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Новороздільського міського управління юстиції ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження керівнику боржника у праві виїзду за межі України. Встановлено керівнику боржника юридичної особи ТзОВ «Дослідний завод Розділ» ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов»язань покладених на боржника за рішенням суду.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2 Скаргу мотивує тим, що державним виконавцем не наведено доводів підставності звернення державного виконавця з поданням, доказів ухилення від виконання боргового зобов»язання, покладеного на очолювану ним юридичну особу. У спірній ситуації взагалі відсутні будь-які документи, які б свідчили про проведену роботу державного виконавця та про ухилення боржника від виконання зобов»язання. Державним виконавцем не надано жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що боржник має реальну необхідність чи бажання виїхати за кордон і таким чином ухиляється від виконання рішення суду. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання. Саме на державного виконавця покладається тягар доказування ухилення боржника від виконання зобов»язання. В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали відсутня достатня аргументація необхідності застосування вказаного обмеження, не надано оцінки доказам, поданих державним виконавцем, не надано аналізу діям виконавця, які ним вживались для виконання виконавчих документів, суд обмежився лише відтворенням ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україні громадян України та ч.1 ст. 377-1 ЦПК України. Таким чином посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Учасники в судове засідання не з»явився. Про розгляд справи за апеляційною скаргою повідомлений належно. Тому колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 18 частини 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов»язань за рішенням. Отже ухилення боржника від виконання зобов»язань є обов»яковою передумовою звернення державного виконавця з таким поданням

Ст. 377-1 ЦПК України передбачає можливість обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника юридичної особи.

Відповідно до п.18 ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», у тому числі, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язань покладених судовим рішенням. Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон передбачено не за наявності факту невиконаних зобов'язань, а за свідоме ухилення від їх виконання.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Новороздільського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з божника юридичної особи ТзОВ «Дослідний завод Розділ» заборгованості на загальну суму 173669,11грн.

З долучених до подання документів, а саме облікової картки на зведене виконавче провадження №ЄДРВП 49138378 , інформацію про юридичну особу боржника ТзОВ «Дослідний завод «Розділ», запити вчинені в ході виконавчого провадження, вимоги державного виконавця керівнику ТзОВ «Дослідний завод «Розділ» від 08.10.2015 року та від 22.01.2016 року про явку до державного виконавця для сплати боргу за виконавчими документами або надання підтверджуючих документів про їх сплату, а також щодо наявності майна та ін., інформаційну довідку з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, акти державного виконавця від 20.10.2015 року та від 30.01.2016 року, відповіді на запити, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.11.2015 року, убачається, що в таких відсутні будь-які дані про ухилення керівника боржника юридичної особи від виконання зобов»язання на нього судовим рішенням. Зокрема відсутні дані про отримання боржником вимог державного виконавця. Матеріали виконавчого провадження судом взагалі не досліджувались.

Судова колегія вважає, що мотиви подання державного виконавця, не були достатніми для прийняття судом рішення про його задоволення.

Окрім того, судом першої інстанції допущено неповноту з»ясування обставин, які мають значення у справі, що призвело не неправильного вирішення подання.

Колегія суддів враховує той факт, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит від 02.12.2016 року, керівником ТзОВ «Дослідний завод «Розділ» з 14.12.2015 року являється ОСОБА_4. ОСОБА_2 було звільнено з посади директора ТзОВ «Дослідний завод «Розділ» на підставі Протоколу №10 Загальних зборів засновників ТзОВ «Дослідний завод «Розділ» від 14.12.2015 року. Таким чином, на момент постановлення оскаржуваної ухвали про тимчасове обмеження керівника боржника юридичної особи ОСОБА_2, він не був його керівником, а тому суд не зясувавши дійсні обставини подання, дійшов помилкового висновку про його задоволення.

Тому скаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання, що не позбавляє державного виконавця за наявності достатніх правових підстав у процесі виконання судового рішення права звернення з поданням про тимчасове обмеження керівника - боржника юридичної особи.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.2 ст. 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року скасувати. Постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді :