АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пономарь З.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайдельберг Граніт Україна»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайдельберг Граніт Україна» про стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, які ним були уточнені під час розгляду справи по суті / а. с. 3-6, 65-67,154 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 30.03.2012 року по 01.02.2015 року він працював в ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна» на посаді торгового представника, а згідно наказу № 01-зв від 28.01.2015 року його звільнено з посади 01.02.2015 року за угодою сторін - по п. 1 ст. 36 КЗпП України.

В день звільнення трудова книжка, як вказує позивач, йому не була видана не зважаючи на те, що він був на роботі. Трудова книжка не була видана йому і в послідуючий час не зважаючи на його неодноразові усні звернення до керівництва товариства, але він постійно чув відмовки.

Отже, він-позивач тривалий час не міг стати на облік в центр зайнятості як безробітний та не міг влаштуватися на нову роботу.

Лише 23.07.2015 року, після письмового звернення до відповідача, останній направив поштою позивачу трудову книжку.

Такими неправомірними діями відповідач, на думку позивача, спричинив йому і моральну шкоду.

За таких обставин, згідно ст. ст. 47, ч. 4 ст. 235,2371 КЗпП України, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 36181,20 грн. та 6500 грн. у відшкодування моральної шкоди і судовий збір у розмірі 552,20 грн. / а. с. 3-6, 65-67,154 /

Відповідач позов не визнав.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд стягнув ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в розмірі 36181,20 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 38181,20 грн.

Також, судом стягнено з ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено / а. с. 211-213 /.

З рішенням суду не погодився відповідач - ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна» і звернувся з апеляційною скаргою, де просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та не повне їх зясування, порушення норм матеріального права / а. с. 216-221 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду, в частині розміру стягнених середнього заробітку та моральної шкоди, - змінити, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу, який був звільнений з роботи 01.02.2015 року, не було видано з вини відповідача трудову книжку ні в день звільнення, ні в послідуючий час, то є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки за період з 02.07.2014 року по 29.07.2015 року та відшкодування моральної шкоди.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можне, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях (затверджена постановою Кабміну України № 301 від 27.04.1993 року з послідуючими змінами і доповненнями) якщо працівник відсутній на роботі у день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про потребу отримати трудову книжку. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

В силу ч. 5 ст. 235 КЗпП України - у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (ст. 2371 КЗпП України).

Судом встановлено, що 22.01.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення 01.02.2015 року за угодою сторін і згідно наказу № 01-зв від 28.01.2015 року ОСОБА_2 був звільнений 01.02.2015 року за угодою сторін, тобто по п. 1 ст. 36 КЗпП України / а. с. 25,26 /.

Оскільки сторони дійшли згоди про звільнення ОСОБА_2 01.02.2015 року, а цей день припадав на вихідний, то наказом генерального директора № 01-п від 30.01.2015 року була визначена особа (ОСОБА_3В.), який повинна був видати ОСОБА_2 трудову книжку та якому було делеговане таке право розпорядженням № 01-ос від 30.01.205 року / а. с. 129-130 /. Однак, згідно актів від 01.02.2015 року ОСОБА_2 був відсутній в цей день на роботі / а. с. 131, 132 /.

Так як працівник був звільнений з роботи 01.02.2015 року, але не отримав трудову книжку ні 01.02.2015 року, ні 02.02.2015 року, то листом від 03.02.2015 року № 03/02-1 товариство повідомило позивача про термінову явку для отримання трудової книжки / а. с. 31 /. Відправка цього листа підтверджується реєстром поштової кореспонденції та поштовою квитанцію. Оскільки, позивач не отримував свою трудову книжку, то товариство своїми листами: від 10.02.2015 року (який отриманий ОСОБА_2 14.02.2015 року, що підтверджується реєстром та квитанцією про відправку і поштовим повідомленням про вручення а. с. 34-37); від 11.02.2015 року (який отриманий ОСОБА_2 18.02.2015 року, що підтверджується реєстром та квитанцією про відправку і поштовим повідомленням про вручення а. с. 38-41); від 12.02.2015 року (який отриманий ОСОБА_2 03.03.2015 року, що підтверджується реєстром та квитанцією про відправку і поштовим повідомленням про вручення а. с. 42-45).

Листи позивачу товариство направляло за адресою: АДРЕСА_1, яка була вказана ОСОБА_2 в його особистій справі, зокрема в особовій картці форми № П-2 / а. с. 23 /. За цією адресою ОСОБА_2 був зареєстрований разом зі своєю матірю ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 до 13.07.2015 року, що підтверджується відповідною довідкою комунального підприємства наданою апеляційному суду / а. с. 265 /.

Відповідальною за ведення кадрового обліку та кадрового діловодства в ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна» наказом ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» № 03-ос від 17.11.2014 року призначено ОСОБА_6, яка є спеціалістом по персоналу ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» / а. с. 138-146 /. ТОВ «Хайдельберг Граніт Україна» є представником по виробництву гранітного щебеню ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна», а їх кінцевим бенефіціарним власником є «HEIDELBERG CEMENT AGMERCLE LUDWIG KURT PD» / а. с. 73-83 /.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що реєстрація відправки поштової кореспонденції позивачу в реєстрах ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» не є порушенням виходячи з вище зазначених обставин, що не прийняв до уваги суд першої інстанції.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він неодноразово звертався з усними вимогами до товариства про видачу трудової книжки, а тому вони не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідач, в силу вище зазначених норм трудового права, не вправі був переслати позивачу трудову книжку поштою, а тому вона і зберігалась в товаристві до липня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вини відповідача в затримці видачі трудової книжки в період з лютого по липень 2015 року - не вбачається.

Вперше позивач звернувся до відповідача з заявою від 07.07.2015 року про видачу трудової книжки (яка відправлена ним 11.07.2015 року а. с. 9,9 зворот), де просив переслати йому трудову книжку поштою на нову адресу вул. Янтарна,71, корп.1. кв.45 в м. Дніпропетровську.

Цю заяву відповідач отримав 15.07.2015 року, але лише 23.07.2015 року відправив останньому поштою трудову книжку / а. с. 10-12 /, тобто відповідач затримав відправку (видачу) трудової книжки на 8 днів.

Отже, з відповідача на користь позивача, в силу ч. 5 ст. 235 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в сумі 2356 грн. (6227 грн. + 6436,35 грн. = 12663,35 грн.: 43 дні =294,50 грн. х 8 днів = 2356 грн., де: 6227 грн. і 6436,35 грн. заробітна плата за грудень 2015 року та січень 2016 року / а. с. 256 /; 43 дні сумарна кількість робочих днів у грудні 2015 року та січні 2016 року; 8 днів дні затримки видачі трудової книжки).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, в частині розміру стягненого середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, - підлягає зміні, тобто зменшенню з 36181,20 грн. до 2356 грн.

Щодо спричинення позивачу відповідачем моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що у звязку з затримкою видачі трудової книжки, тобто порушенням трудового законодавства, позивачу була спричинена така шкода і підлягає відшкодуванню в силу ст.. 2371 КЗпП України.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди колегія суддів вважає за необхідне зменшити її розмір з 2000 грн. до 100 грн. виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, які наступили для позивача.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

При вище викладених обставинах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підляга частковому задоволенню, а рішення суду, в частині розміру стягнених середнього заробітку та моральної шкоди, зміні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайдельберг Граніт Україна» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року, в частині розміру стягнених середнього заробітку та моральної шкоди, змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайдельберг Граніт Україна» на користь ОСОБА_2 2356 грн. (дві тисячі триста пятдесят шість гривень) середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та 100 грн. (сто гривень) у відшкодування моральної шкоди, а всього 2456 грн. (дві тисячі чотириста пятдесят шість гривень).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: