Справа № 344/2616/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2547/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок скоєння злочину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 листопада 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок скоєння злочину.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд не взяв до уваги те, що йому по даний час не повернуто гарантійний внесок. Суд в ухвалі вказав завідомо неправдиві відомості, що він немає жодних претензій до відповідача ОСОБА_3 та Головного Управління Держказначейства в Івано-Франківській області, адже під час судового засідання він заявляв протилежне.

Судом, на думку апелянта, не застосовано положення ст. 1177 ЦК України, зважаючи на те, що ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» ліквідоване, то майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу , яка вчинила злочин, або якщо вона є не платоспроможною. Також відповідно до ст.3 Конституції України, «права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави». Тобто, якщо злочин мав місце, то усунення його наслідків, в тому числі шляхом відшкодування завданої потерпілому шкоди, є обов»язком держави.

Апелянт просив ухвалу суду скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду справи.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечив, посилаючись на обґрунтованість висновку суду щодо закриття провадження в справі.

Представник головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження в справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_2 відмовився від позову до ОСОБА_3 та Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, а відповідач - юридична особа ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» ліквідована.

Однак із таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину та просив стягнути з відповідачів кошти за участь в аукціоні в сумі 13922,33 грн.

10 березня 2015 року ОСОБА_2 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» на його користь кошти в сумі 13922,33 грн.

Ухвалою місцевого суду від 30 листопада 2015 року до участі в справі якості співвідповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (а.с.70).

Відповідно до положень ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Позивач ОСОБА_2 в своїй заяві від 10 березня 2015 року уточнюючи позовні вимоги, просив стягнути з ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» на його користь кошти в сумі 13922,33 грн., разом з тим, від позову до ОСОБА_3 та Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області не відмовлявся, судом не роз»яснено позивачу наслідки закриття провадження в справі, передбачені ст.206 ЦПК України, а тому у суду першої інстанції не було підстав для прийняття такої відмови від позову та закриття у зв»язку з цим провадження в справі.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про те, що у позивача відсутні претензії до відповідачів ОСОБА_3 та Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області не дають підстав для висновку, що позивач у встановленому законом порядку відмовився від позову до зазначених відповідачів.

З огляду на зазначене, у суду першої інстанції не було підстав для закриття провадження в справі щодо всіх відповідачів, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 листопада 2016 року скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5