УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання договорів кредиту, поруки та іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 21 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого останній наданий кредит у розмірі 37 000 швейцарських франків, зі сплатою 8,49 % строком до 20 грудня 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 укладений договір поруки № 40205, відповідно до якого останній поручився за виконання позичальником своїх зобов'язань. Позичальник порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10 254,77 швейцарських франків та пеня у розмірі 13 757 грн, які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

У січні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на те, що вони отримали кредит у національній валюті, а не у швейцарських франках, що є істотним недоліком у наданих банком послугах, а тому просили розірвати кредитний договір та договори іпотеки та поруки.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 254,77 швейцарських франків, що еквівалентно 266 521 грн 47 коп. та пеню у розмірі 13 757 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовити, їх зустрічний позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 21 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого останній наданий кредит у розмірі 37 000 швейцарських франків, зі сплатою 8,49 % строком до 20 грудня 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 укладений договір поруки № 40205, відповідно до якого останній поручився за виконання позичальником своїх зобов'язань. Позичальник порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10 254,77 швейцарських франків та пеня у розмірі 13 757 грн.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що позичальником порушені умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Зарахування коштів у швейцарських франках на рахунок ОСОБА_4 підтверджується випискою із поточного рахунку позичальника № НОМЕР_1 з 21 грудня 2006 року по 03 листопада 2015 року (а. с. 38−54, т. 2), меморіальними ордерами від 21 грудня 2006 року та від 25 грудня 2006 року, з яких вбачається що кредит наданий в іноземній валюті (а. с. 137, 138, т. 2).

ОСОБА_4 протягом восьми років виконувала умови кредитного договору, сплачувала кредит в іноземній валюті, що вказує на те, що вона прийняла умови надання кредиту в іноземній валюті.

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Демяносов М.В. СтупакО.В.