Справа№592/919/16-ц
Провадження №2/592/773/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Тереніної О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.11.2011 р. між ним і відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умова та Правил надання банківських послуг клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03.01.2016 р. утворилася заборгованість у розмірі 21937 грн. 89 коп., з яких: 4793 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13584 грн. 11 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2039 грн. 93 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1020 грн. 85 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просили стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2011 р. у сумі 21937 грн. 89 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала і просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 визнала частково позов, вважає завищеною суму за відсотками, пенею та комісією, штрафами. Суду пояснила, що з вересня 2014 року є безробітною, до цього працювала, але не своєчасно виплачували заробітну плату, тому не мала змоги погашати кредит. На даний час карткою не користується. Просила зменшити неустойку, оскільки разом з сином проживає на соціальну допомогу 1400 грн., є безробітною.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.11.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви кредитора, умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою (а. с. 9-32).

Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку» позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Згідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором.

Судом встановлено, що відповідач свої договірні зобовязання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 03.01.2016 р. у розмірі 21937 грн. 89 коп., з яких: 4793 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13584 грн. 11 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2039 грн. 93 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1020 грн. 85 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-8).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за тілом кредиту, процентами, комісією та пенею.

Системний аналіз кредитного договору та положень ст.ст. 546-551 ЦК України свідчить про те, що встановлені договором пеня та комісія є засобом цивільно-правової відповідальності, оскільки є наслідком неналежного виконання боржником обов'язку щодо своєчасного повернення коштів, і за своєю правовою природою є неустойкою.

За правилами частин 2 і 3 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано сум, які нараховуються як неустойка, та не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, та мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Відповідач ОСОБА_2 заперечуючи проти позову, просила зменшити розмір неустойки.

Враховуючи розмір заборгованості за кредитним договором, майновий стан відповідача ОСОБА_2, зокрема наявність у неї на утриманні малолітнього сина, перебування на обліку як безробітної в центрі зайнятості з 29.09.2014 р., єдиним джерелом існування відповідача є державна соціальна допомога малозабезпеченим сімям у розмірі 1487,36 грн., розмір нарахованої заборгованості за пенею та комісією 2039,93 грн., період виникнення прострочення виконання зобовязання, інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а саме відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що ці обставини мають істотне значення, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає необхідним зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки: пені та комісії до 200 грн.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Позивачем відповідно до наданого розрахунку нараховано пеню за ставкою 1 %, а також одночасно нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1020,85 грн. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі: 500 грн. штраф фіксована частина та 1020,85 грн. штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 18577,11 грн., з яких: 4793 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13584 грн. 11 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1166 грн. 90 коп. (18577,11 грн. х 1378:21937,89).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.11.2011 р. у розмірі 18577 (вісімнадцять тисяч пятсот сімдесят сім) грн. 11 коп., з яких: 4793 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 13584 грн. 11 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 1166 грн. 90 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Косолап