Справа № 296/2094/16-ц
УХВАЛА

"18" березня 2016 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.;

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 81240 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 18.03.2016 року відкрито провадження у справі.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить з метою забезпечення виконання рішення суду накласти заборону на відчуження всього належного відповідачу рухомого та нерухомого майна.

Згідно ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні прохання про забезпечення позову, оскільки позивачем не надано до суду обґрунтованих доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також позивачем не обґрунтовано можливість накладення заборони відчуження на все майно, з урахуванням позовних вимог. Позивач не довів, що відповідачем вчиняються дії, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутній документ, який посвідчує особу відповідача, а за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області ОСОБА_2 не значиться.

Відсутність зазначених відомостей не дає суду змоги дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151-153, 293 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. Й. Адамович