Справа № 477/1064/16-ц
Провадження № 2/477/711/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1,

до

Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області,

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання за ним права власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований по вул. 50 років Жовтня 28 в с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області.

Обґрунтовував свої вимоги тим, що в 2005 році придбав у ОСОБА_2 та ОСОБА_3В за договором зазначений будинок, однак в теперішній час дізнався, що будинок був оформлений за рішенням суду за ОСОБА_2

Посилаючись на положення ст. 344 ЦК України та вказуючи, що він з того час як заселився в будинок безперервно і відкрито ним володіє, тому просив позов задовольнити.

В судовому засіданні свій позов підтримав, на останнє засідання не з'явився, але надав заяву з проханням завершити розгляд справи без його участі.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача та завершити розгляд справи за відсутності позивача, заслухавши його пояснення під час розгляду справи, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Будинок № 28 по вул. 50 років Жовтня в с. Шевченкове Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області належав на праві власності ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності, видане 10 березня 1989 року Шевченківською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області.

14 грудня 2004 року вона померла і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на цей будинок.

Спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_3.

Приблизно в квітні 2005 року його брат ОСОБА_2, домовився з позивачем про те, що останній буде проживати в будинку і доглядати за ним, а потім розрахується за нього купивши будинок.

В подальшому, між ОСОБА_3 та позивачем був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу будинку від 13 квітня 2005 року.

В той же час, відповідно до пояснень позивача при укладенні договору він не звернув увагу, що продавцем будинку був зазначений ОСОБА_3, він вважав, що купляє будинок у ОСОБА_2, з яким і домовився.

Відповідно до доказів у справі, на час укладення договору власником будинку був ОСОБА_3, який його прийняв в порядку спадкування після смерті матері.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 7 грудня 2010 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на цей будинок в порядку спадкування після смерті його брата ОСОБА_3, померлого 2 лютого 2006 року, який його отримав в спадщину після смерті матері ОСОБА_6, але за свого життя не переоформив на себе.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Сам ОСОБА_2 помер 15 січня 2012 року.

Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що позивач приблизно десять років володіє будинком, проживає в ньому, привів його до порядку, всі в селі про це знають і він ні від кого не приховувався.

Суд вказує, що зазначений договір купівлі-продажу не можна вважати дійсним, оскільки він не був ні нотаріально посвідчений, ні право власності по ньому не було зареєстровано.

В той же час, виходячи з матеріалів справи ОСОБА_1 вважав що правомірно заволодів цим будинком. Суд погоджується, з тим, що він, в силу своєї правової необізнаності, не міг знати правовий порядок укладення договору купівлі-продажу будинком та набуття права власності на нього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 заволодів будинком добросовісно, володів ним відкрито більше десяти років і продовжує ним володіти, тому є всі підстави для набуття ним права власності на будинок за набувальною давністю.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє право, тому відповідно до ст. 16 та ст. 344 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований по вул. 50 років Жовтня 28 в с. Шевченкове Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко