Справа № 636/3582/16-ц
ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 03 » листопада 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря Селеверстової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради Харківської області про визнання права власності на частку житлового будинку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку вимог ст. 344 ЦК України з позовом до Чугуївської міської ради Харківської області про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку набувальної давності,

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що у 1988 році вона у якості орендаря оселилася в будинку № 10 по вулиці Руднєва в м. Чугуєві, власником якого був ОСОБА_2 на підставі договору на право забудови земельної ділянки, посвідченого Чугуївською держнотконторою 20.11.1947 року за реєстровим номером 3573. Подалі вона здійснювала нагляд за ОСОБА_2, який проживав один, здійснювала ремонт будинку та підтримувала його технічний стан. Всі документи на вказаний будинок ОСОБА_2 передав їй.

01.01.1993 року ОСОБА_2 помер. Після смерті останнього його спадщину у вигляді спірного будинку прийняли його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але будинком не цікавилися, ним не користувалися, у витратах на управління, тримання та збереження будинком участь не приймали, спадковим майном не інтересувалися, та не заперечували, щоб вона продовжувала користуватися будинком, обробляти земельну ділянку, нести всі витрати по утриманню цього майна.

11.02.2003 року ОСОБА_3 1/3 частини вказаного жилого будинку подарував їй, оформивши нотаріально посвідчений договір дарування. ОСОБА_4 також хотів оформити на неї договір дарування своєї спадкової частини будинку, але хворів та не встиг це зробити за час свого життя.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину у вигляді 1/3 частини будинку прийняв його брат ОСОБА_3, який подалі подарував їй цю частину будинку.

Таким чином їй належить 2/3 частини вказаного житлового будинку із відповідною частиною надвірних будівель, а 1/3 частина спірного будинку значиться за ОСОБА_2

Оскільки вона з жовтня 1989 року відкрито, добросовісно користується усім житловим будинком, просила визнати за нею права власності на 1/3 частину цього будинку за набувальною давністю.

Позивач просила розглянути справу за її відсутністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідача - Чугуївської міської ради Харківської області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, письмових заперечень на позов не надав.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії дублікату договору на право забудови земельної ділянки, посвідченого 20.11.1947 року державним нотаріусом Чугуївської районної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим номером 3573, відділ комунального господарства виконкому Чугуївської міської Ради (далі міськкомгосп) з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони як забудовник, уклали цей договір на право забудови в порядку ст.ст. 74-84 ЦК УРСР, відповідно до якого міськкомгосп передає забудовнику під забудову безоплатно земельну ділянку, що знаходиться в м. Чугуєві по вул.. Кооперативній №6 мірою 2125 кв.м строком на 55 років, а ОСОБА_2 зобовязався побудувати на цій земельній ділянці деревяний житловий будинок з необхідними службовими приміщеннями.

ОСОБА_1 оселилася в будинку № 10 по вулиці Руднєва в м. Чугуєві, власником якого був ОСОБА_2, у 1988 році спочатку у якості орендаря, а потім стала здійснювала нагляд за ОСОБА_2, який був людиною похилого віку, проживав один, здійснювала ремонт будинку та підтримувала його технічний стан у належному вигляді.

01.01.1993 року ОСОБА_2 помер. Після смерті останнього його спадщину у вигляді спірного будинку прийняли на підставі ст. 549 ЦК ЦРСР його діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які будинком не цікавилися, ним не користувалися, у витратах на управління, утримання та збереження будинком, участь не приймали, та не заперечували, щоб ОСОБА_1 продовжувала користуватися будинком, обробляла земельну ділянку, несла всі витрати по утриманню цього майна.

Як вбачається з копії договору дарування, посвідченого 11.02.2003 року державним нотаріусом Чугуївської Державної нотаріальної контори за реєстровим номером 287, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1, а остання прийняла у дар 1/3 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованою на земельній ділянці Чугуївської міської ради розміром 2175 кв.м у місті Чугуєві, вулиця Руднєва, будинок 10 (бувша вулиця Кооперативна №6) Харківської області. Цей житловий будинок деревяний, обкладений 0,5 цеглою, житловою площею 19.1 кв.м, при ньому є Б сарай, У вбиральня, №2 огорожа, Д льох.

Ця 1/3 частка житлового будинку належить дарителю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Чугуївською держнотконторою 23.05.1994 року по реєстру № 436, та зареєстрованого у Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 1672.

Факт відкритого добросовісного користування та володіння спірним жилим будинком підтверджується й копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 060915, виданого 15 вересня 2008 року головою Чугуївської міської ради на підставі рішення Чугуївської міської ради Харківської області ХLV11 сесії У скликання від 29.08.2008 року № 1641-У, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно із планом, що розташована в м. Чугуїв, вулиця Руднєва,10 з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину у вигляді 1/3 частини будинку прийняв його брат ОСОБА_3, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом відповідно до вимог чинного законодавства, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області.

Як вбачається з копії договору дарування, посвідченого 02.04. 2014 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області за реєстровим номером 203, ОСОБА_3, від імені якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_5, подарував ОСОБА_1, а остання прийняла у дар 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташовану на земельній ділянці Чугуївської міської ради розміром 0,1000 га ( кадастровий номер :04:001:0029) у місті Чугуєві, вулиця Руднєва, будинок 10 (бувша вулиця Кооперативна №6) Харківської області. Цей житловий будинок, літера А - деревяний, обкладений цеглою, загальною площею 56,3 кв.м, житловою площею 19.1 кв.м, при ньому є: А-1 прибудова, а ганок, Д погріб з шийкою, У вбиральня, №1 хвіртка, №2 ворота, № 3 огорожа. Частка житлового будинку належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою Харківської області та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 25.03.2014 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 20.

На підставі вищезазначених договорів дарування частини будинку ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 2/3 часток жилого будинку № 10 по вулиці Руднєва ( нині Уланська) в м. Чугуєві Харківської області, а іншою 1/3 частиною позивач, яка добросовісно заволоділа цим майном у 1988 році, продовжує користуватися відкрито як своїм власним майном.

Статтею 344 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст.3 ЦК України). При цьому для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб вказане нерухоме майно не було набуте злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі.

Враховуючи вищезазначені вимоги та ту обставину, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

Крім того, при вирішенні цього спору про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що протягом всього часу володіння нею вищевказаним майном , на нього не претендують інші особи, і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього, не спростовуються будь-якими доказами.

Матеріали справи містять докази того, що набувач ОСОБА_1 відкрито більше десяти років володіє 1/3 часткою вищевказаного житлового будинку, відноситься до об'єкта володіння як власник, тобто набуття нею права власності на частину вказаного житлового будинку базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Як зазначено в Ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року « …пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року».

Керуючись ст.ст. 10,11, 169, 209,212,214,215, 223, ст. ст. 16, 344 ЦК України, суд, ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Чугуїв, вулиця Уланська (колишня Руднєва), будинок № 10, з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані на земельній ділянці Чугуївської міської ради розміром 2175 кв.метрів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.В. Карімов