Справа № 723/70/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

при секретарі Крупчак М.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно встановленої огорожі

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним вище позовом до відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки площею 1,1227 га яка розташована на території с.Іжівці, Сторожинецького району, Чернівецької області, на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 24.03.2009 року, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідачі самовільно захопили її земельну ділянку, обгородили парканом і користуються нею. За порушення земельного законодавства відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності, однак вони і після цього не звільнили ділянку. Позивач просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом знесення самочинно встановленої огорожі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково та посилаючись на викладені в позові обставини, зазначила, що на даний час вона не має жодних претензій і вимог до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_5, оскільки, як вияснилось ОСОБА_2 не загорджував частину землі позивача парканом, а це зробив ОСОБА_3, який деякий час користувався земельною ділянкою ОСОБА_2, що пежує із землею позивача, а ОСОБА_5 ще раніше демонтувала встановлений нею паркан.

Відповідач ОСОБА_5 в суд не з'явилась хоча судом була належним чином і неодноразово повідомлена про день, час та місце розгляду справи, виходячи з чого суд ухвалював здійснити розгляд справи без участі цього відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, пояснив, що його вини в захопленні земельної ділянки ОСОБА_4 не має. Він передавав неофіційно свою землю ОСОБА_3, в користуван7ня, а останній встановлював на тій землі дерев'яний паркан.

Відповідач ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що він зобов'язується зняти паркан, оскільки як вияснилось то земля не його і не ОСОБА_2 у якого він тимчасово орендував землю, а позивачки. Він не претендує на цю земельну ділянку і шкодує, що сталось непорозуміння.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши інші докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 116, 125 Земельного Кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності на підставі рішень сільських, селищних, міських рад шляхом відведення їх в натурі та здійснення державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 24.03.2009 року належить на праві власності земельна ділянка, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,1227 га, кадастровий номер якої НОМЕР_2, яка розташована на території Іжівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області.

Факт належності позивачу вказаної земельної ділянки, підтверджено в суді як вказаним Державним актом так і визнанням цього факту відповідачами, а тому окремому доказуванню, згідно вимог ст.61 ЦПК України, не підлягає.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 28 травня 2015 року, який складений державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області, в присутності відповідача ОСОБА_2, встановлено, що вказаний відповідач самовільно зайняв та використовує земельну ділянку ОСОБА_4, шляхом огородження цієї землі дерев'яною огорожею.

За фактом самовільного захоплення землі, відповідач був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.53-1 КУпАП, постановою № 09 від 28 травня 2015 року (а.с.16).

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.05.2015 року, який складений державним інспектором сільського господарства Чернівецької області, встановлено, що відповідач ОСОБА_5 також самовільно зайняла та використовує земельну ділянку ОСОБА_4, прощею 0,1055 га. шляхом огородження цієї землі дерев'яною огорожею.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Статтею 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов і на думку суду вказане не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, тому таке визнання судом прийнято та крім того враховано, що позивач не заявляє вимог до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_5.

Така позиція позивача, хоч і не була оформлена нею, як часткова відмова від позову, але свідчить про порушення прав позивача, за станом на час розгляду справи в суді, тільки зі сторони одного із відповідачів. При цьому відповідач ОСОБА_5 добровільно усунула позивачу перешкоди в користуванні землею, а відповідач ОСОБА_2 їх не завдавав так як передавав земельну ділянку в неоформлену оренду ОСОБА_3, який і здійснив самовільне загородження земельної ділянки позивача та приєднання таким чином її до своєї.

За таких обставин суд вважає, що дії відповідача ОСОБА_3 щодо самовільного захоплення земельної ділянки позивача, були неправомірними і ним було створено перешкоди позивачу в користуванні своєю власністю.

На підставі ст.ст. 90, 116, 125, 152, 158, 212 Земельного кодексу України ст.391 ЦК України та керуючись ст. 3-11, 57-60, 174, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно встановленої огорожі, задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4, права власності на земельну ділянку розміром 1,227 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в с. Іжівці, Сторожинецького району та належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 24 березня 2009 року, шляхом її звільнення від самочинно встановленої огорожі.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4, документально підтверджені, понесені нею судові витрати по справі в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ