РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

встановив :

05 вересня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 квітня 2015 року між ним та ПАТ "Ідея Банк" було укладено довгостроковий кредитний споживчий договір № 203.981.75132, загальною сумою кредиту дев'яносто тисяч шістсот вісімнадцять грн. 00 коп. на строк 60 місяців. При цьому за умовами договору, Позичальник сплачує Кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 5% від залишкової суми кредиту та за обслуговування кредиту Банком 2,4% від початкової суми кредиту. Згідно з пунктом 5.2 договору № 203.981.75132, строк повернення кредиту не пізніше 09 квітня 2020 року. Відповідно до п. 1.1. Договору, кредит надається позичальнику для його особистих потреб на поточні витрати. Сторонами до Договору було підписано «Графік щомісячних внесків за кредитним договором», який є невідємною частиною договору.

Вказує, що кредитний договір, укладено з суттєвими порушеннями порядку укладання кредитних договорів та порушенням прав Позичальника, кредитний договір від 09.04.2015 року № 203.981.75132 слід визнати недійсним, оскільки інформаційний лист позивач не отримував та не підписував; у кредитному договорі не має детального розпису загальної вартості кредиту; кредитний договір не містить графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу; ціна договору є несправедливою, що не відповідає ст..ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що 09 квітня 2015 року між сторонами було укладено «Графік щомісячних внесків за кредитним договором». Вказаний графік не відповідає ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. п. 3.2., 3.3, 3.4 Правил. Отже, в порушення вимог п.2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав позивачу, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Відповідно до п.4.2.7 Договору передбачено право банку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання таких обставин: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника; зміна у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більш ніж на 5 відсотків у порівнянні з курсом, який діяв на час укладення договору) тощо. Отже у разі дефляційних процесів банк має право на збільшення процентної ставки. Натомість договір не містить жодних положень щодо зменшення процентної ставки у разі інфляційних процесів. Таким чином, п.9.2 за умови відсутності дзеркальної норми, яка б захищала права позивача у разі інфляції є несправедливим по відношенню до споживача. Оскільки проценти входять до ціни договору, то можна зазначити про те, що ціна договору є несправедливою. Умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на погіршання становища споживача.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оспорюваний Кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та відсоткову ставку. Позивач власноручно у заяві підтвердив, що Кредитодавець 09 квітня 2015 року до підписання Кредитного договору надав йому у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а саме: можлива, сума кредиту 90 618 грн.; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі, між зобов'язаннями споживача- готівкова (видача, коштів з каси Кредитодавця) та безготівкова (переказ коштів на вказаний клієнтом рахунок одержувача; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування - переваги (проценти нараховуються на залишок кредиту), недоліки (мінімальний вік Позичальника із довідкою про доходи 21 р., без довідки про доходи 23 р. ануїтетна схема погашення кредиту, яка призводить до подорожчання продукту; орієнтовна сукупна вартість кредиту складає 142 721,18 грн. Також, відповідно до п.5.1 оспорюваного Кредитного договору, Позичальник заявляє та гарантує, що Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому у належній формі у повному обсязі інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла, з вказаним законом він ознайомлений; ознайомився з тарифами Банку і згідний з ними; умови даного Договору вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам. Позивачем не доведене одночасне настання трьох умов, передбачених для кваліфікації положень правочину несправедливими, а тому вважає, що позов є необгрунтованим та безпідставним.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що 09 квітня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ "Ідея Банк" було укладено кредитний споживчий договір № 203.981.75132.

Відповідно до п.1.1 Договору, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 90 618.00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов'язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього Договору.

Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок (п.1.2 Договору).

За користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 5.0000 % річних від залишкової суми кредиту (п.1.3 Договору).

За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі: 2.4000 % від початкової суми кредиту (п. 1.4 Договору).

Ставки процентів, передбачені цим Договором, є стабільними і не можуть змінюватись Банком без попереднього повідомлення та погодження Позичальника. Плати за обслуговування кредитної заборгованості, передбачені цим Договором, є стабільними і не можуть змінюватись (п.1.5 Договору).

Позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок Позичальника як Страхувальника (застрахованої особи) договору добровільного страхування життя. Цим Договором Позичальник доручає та дає розпорядження Банку: переказати в безготівковій формі кредитні кошти Страховику в частині суми страхового платежу, належного Страховику, через транзитний рахунок Банку. Позичальник погоджується на страхування майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані і з життям Застрахованої особи згідно даного Договору. Вигодонабувачем виступає Банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у Заяві на страхування, яка долучається до даного Договору (п.1.7 Договору).

Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 9 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок в Банку, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості: 1) для оплати прострочених процентів, простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості; 2) для оплати простроченої заборгованості по кредиту; 3) для погашення строкових відсотків та строкової плати за обслуговування кредитної заборгованості; 4) для погашення строкової заборгованості по кредиту; 5) для погашення штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1. цього Договору, 6) погашення іншої заборгованості (п.2.2 Договору).

Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», п плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених цим Договором. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів Позичальника за цим Договором в розрізі сум погашення кредиту, процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості є невід'ємною частиною цього Договору (п.2.3 Договору).

Позичальник сплачує (штрафні санкції), що нараховується за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим Договором (п. 3.3.1).

Відповідно до п.5.1 оспорюваного Кредитного договору, Позичальник заявляє та гарантує, що Банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому у належній формі у повному обсязі інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла, з вказаним законом він ознайомлений; ознайомився з тарифами Банку і згідний з ними; умови даного Договору вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам.

Як вбачається з п. 5.5 Кредитного договору, згідно постанови НБУ №168 від 10 травня 2007 року реальна річна процентна ставка складає 76,9%,. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 142 721,18 гривень. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення Позичальником грошових зобовязань відповідно до п.2.1 Договору.

Пункт 6 Договору містить графік щомісячних внесків за кредитним договором.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 положення п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року, з наступними змінами, у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до умов кредитного договору від 09.04.2015 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За положеннями частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Зміст договору становить умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами.

За вимогами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Так, позивач був належним чином повідомлений щодо усіх умов договору, обізнаний про всі права та обов'язки, що встановлені, про що свідчить його підпис.

Як вбачається з довідки-повідомлення, власноручно підписаної позивачем, він підтвердив, що Кредитодавець 09 квітня 2015 року до підписання Кредитного договору надав йому у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а саме: можлива, сума кредиту 90 618 грн.; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі, між зобов'язаннями споживача готівкова (видача, коштів з каси Кредетодавця) та безготівкова (переказ коштів на вказаний клієнтом рахунок одержувача; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування - переваги (проценти нараховуються на залишок кредиту), недоліки (мінімальний вік Позичальника із довідкою про доходи 21 р, без довідки про доходи 23 р. ануїтетна схема погашення кредиту, яка призводить до подорожчання продукту; орієнтовна сукупна вартість кредиту складає 142 721,18 грн.

Слід зазначити, що договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови, а відповідач надав кошти та документи, які підписані позивачем, та міститься повна інформація стосовно умов кредитування, про суму кредиту, про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину, відсоткову ставку, містить графік щомісячних внесків за кредитним договором.

Відтак, кредитний договір, не може бути визнаний недійсним, оскільки відсутні підстави недійсності правочину, передбачені ст. 215 ЦК України.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-94 цс13 від 25 грудня 2013 року однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

До того ж, як вбачається з Правової позиції ВСУ у справі № 6-330 цс16, визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Судом не встановлено, одночасне настання трьох умов, передбачених вищезгаданою Правовою позицією, для кваліфікації положень правочину несправедливими, а позичальник під час укладення Договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі, з Графіком щомісячних внесків, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив, а зміст Договору, як вбачається з вищенаведеного, жодним чином не порушує його законних прав та інтересів як споживача, положення укладеного між сторонами кредитного договору відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору відсутні.

Суд відхиляє посилання представника позивача щодо того, що позивачем не підписувалася заява повідомлення, оскільки судом було розяснено право на заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак сторона позивача таким не скористалася.

Керуючись ст..ст. 11,15,16,203,215, 626-629,638 ЦК України, ст..ст. 208,212,214,215 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання кредитного договору недійсним, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя