АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4750/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Шевченко Л.В.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року у справі позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.02.2008 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №09/П/79/2008-840.

За умовами кредитного договору банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 123 687 дол. США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,99 % в порядку та на умовах, визначених договором.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору від 15.02.2008 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки.

Предметом іпотеки за договором іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,10 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2008 року.

Крім цього, з метою забезпечення виконання кредитного договору від 15.02. 2008 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_1 уклали договір поруки.

За умовами цього договору позивач зобов'язався перед банком у повному обсязі відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, інших платежів, передбачених кредитним договором, та штрафних санкцій за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором № 09/П/79/2008-840 від 15.02.2008 року.

Однак, позивач стверджує, що всупереч вимогам, встановленим Законом України «Про захист прав споживачів», банк не надав позичальнику ОСОБА_2 як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору.

У зв'язку з цим, 04.09.2015 року позивач звернувся до спеціаліста в галузі аудиту з проханням скласти (обрахувати) детальний розпис загальної вартості кредиту для позичальника з кредитним договором та викласти його у вигляді графіку платежів за кредитним договором у розрізі сум погашення основного боргу (кредиту) та сплати процентів за користування кредитом.

З наданого спеціалістом розрахунку вбачається, що остаточна сума лише одних процентів за кредитним договором, розмір яких складає 234 973,33 дол. США, перевищує суму наданого ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_2 кредиту майже у два рази.

Крім цього, позивач вважає, що включивши до кредитного договору пункт 1.5, який визначає механізм розрахунку комісії, ПАТ КБ «Надра» порушив встановлені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

З підстав вищевикладеного, позивач стверджує, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що призвели до істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків та погіршення становища споживача, а тому просив суд визнати кредитний договір № 09/П/79/2008-840 від 15.02.2008 року недійсним.

Крім цього, оскільки недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, то договір іпотеки від 15.02.2008 року та договір поруки від 15.02.2008 року позивач також просив суд визнати недійсним, оскільки ці правочини є похідними від кредитного договору (основного зобов'язання).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 15.02.2008 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2уклали кредитний договір №09/П/79/2008-840 (а.с. 7-9).

За умовами цього договору банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 123 687 дол. США за програмою «Нове житло» на проведення розрахунків за договором купівлі-продажу № 1396 від 15.02.2008 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,99 % з терміном погашення до 14.02.2029 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 15.02.2008 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2уклали договір іпотеки (а.с. 10-11).

Предметом іпотеки за договором іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,10 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2008 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору 15.02.2008 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_1 уклали договір поруки.

За умовами цього договору позивач зобов'язався перед ПАТ КБ «Надра» у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с. 12).

30.11.2015 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 85 від 30.01.2015 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 37).

30.11.2015 року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 38).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд визнати недійсним кредитний договір № 09/П/79/2008-840 від 15.02.2008 року, оскільки умови кредитного договору, визначені відповідачем, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що спричинили дисбаланс договірних прав і обов'язків та погіршення майнового становища ОСОБА_2

Крім цього, у зв'язку з тим, що договір іпотеки від 15.02.2008 року та договір поруки від 15.02.2008 року є зобов'язаннями, похідними від кредитного договору (основного зобов'язання), просив їх також визнати недійсними.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач при зверненні до суду помилився про наявність у нього суб'єктивного матеріального права на звернення з цим позовом, виходячи з наступного.

Так, сторонами кредитного договору № 09/П/79/2008-840 від 15.02.2008 року та договору іпотеки від 15.02.2008 року, які є предметом розгляду даної справи, є ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2

Таким чином, правовідносини виникли між відповідачами у цій справі та не пов'язані з порушенням, невизнанням або оспорюванням прав, свобод чи інтересів позивача, а тому у визнанні недійсним кредитного договору належить відмовити.

Для забезпечення майнових інтересів кредитора та отримання ним гарантій належного виконання зобов'язання банком укладено з позивачем договір поруки, а з відповідачем ОСОБА_2 договір іпотеки.

Забезпечення зобов'язання завжди виникає у зв'язку з основним зобов'язанням та залежить від нього, у зв'язку з цим, в силу правової природи договірних зобов'язань, визначених ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними договору поруки та договору іпотеки з підстав, зазначених позивачем, оскільки основне зобов'язання (кредитний договір) не визнано судом недійсним, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача укладенням кредитного договору.

З підстав вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивачем не доведено доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України порушення його прав укладенням оспорюваного кредитного договору.

По-перше, виходячи з того, що позивач не є стороною кредитного договору, який укладено між банком та позичальником ОСОБА_2

Позичальник ОСОБА_2, відповідач у даній справі, як сторона договору кредиту, договір не оскаржувала, як встановлено в апеляційному суді.

Ухвалою апеляційного суду витребувано у банку оригінал кредитної справи ОСОБА_2.

З матеріалів кредитної справи вбачається, що перед укладенням кредитного договору позичальник ОСОБА_2 була ознайомлена із загальними умовами кредитування та погодилась з даними умовами.

Укладений кредитний договір був спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені, тобто банк надав, а ОСОБА_2 взяла кредит та зобов'язалась повернути його банку відповідно до умов кредитного договору.

Станом насьогодні позичальником ОСОБА_2 не ставилось питання про визнання кредитного договору недійсним з будь-яких підстав.

Таким чином, за встановлених обставин не вбачається порушення прав саме позичальника за договором ОСОБА_2 щодо ненадання їй банком повної інформації по умовах даного кредиту.

Посилання позивача у справі на нерозуміння ним, як поручителем за кредитним договором умов договору кредиту та порушення умовами договору кредиту прав відповідача у справі ОСОБА_2, колегія суддів оцінює критично та не вбачає правових підстав для визнання недійсним кредитного договору, а виходячи з цього похідних від нього договору іпотеки, укладеного між банком та ОСОБА_2 та договору поруки, укладеного між банком та позивачем у даній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді