Номер провадження: 22-ц/785/7032/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіком» про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2016 року, -

встановила:

В травні 2015 року Одеська місцева прокуратура №3 в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернулась до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 25 серпня 2005 року у справі № 40/343-50/746 за позовом ТОВ «Авіком» про зобов'язання ДП «Санаторій ім. Чувиріна» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» виконати умови договору купівлі-продажу № 24/02-05 від 24 лютого 2005 року та стягнення з ПП «Сома» 4 343, 90 грн. затверджено мирову угоду та припинено провадження у справі. На підставі зазначеної мирової угоди, КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвало 22 грудня 2005 року за TOB «Авіком» право власності на нерухоме майно, яке знаходилось у власності ДП «Санаторій ім. Чувиріна», розташоване за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30, а саме: лікувальний корпус № 1 (літера А), спальний корпус № 2 (літера Б), їдальня харчовий блок (літера В), спальний корпус № 3 (літера Г), спальний корпус № 4 (літера Г1), клуб з бібліотекою корпус № 5 (літера Е), прохідна (літера Ж), майстерня (літера 3), контейнерна (літера И), вбиральня (літера К), загальною площею 4 528, 2 кв. м.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04 листопада 2014 року було скасовано ухвалу суду про затвердження мирової угоди від 25 серпня 2005 року про визнання права власності, задоволено заяву ДП «Санаторій ім. Чувиріна» ЗAT лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» №25 від 13 липня 2006 року та подання прокуратури м. Києва від 14 грудня 2006 року №05/1-2504-06 про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами та продовжено розгляд справи. В подальшому, ухвалою Господарського суду м. Києва від 18 грудня 2014 року позовні вимоги TOB «Авіком» залишені без розгляду.

Прокурор посилався на те ,що 19 червня 2007 року між TOB «Авіком» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є частина нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30, а саме: літера «И» - контейнерна, загальною площею 13,4 кв. м. На підставі вказаного договору, 03 липня 2007 року КП «ОМБТІ та РОН» було зареєстровано право власності на 3/1000 частин нежитлових приміщень за вказаною адресою за ОСОБА_3 Згодом вказані 3/1000 часток нежитлових приміщень за договором дарування від 05 червня 2009 року було передано у власність ОСОБА_2, та 10 липня 2009 року за останнім в КП «ОБТІ та РОН» було зареєстровано право власності на контейнерну, загальною площею 13, 4 кв.м.

Також прокурор посилався на те, що вищевказані нежитлові приміщення є державною власністю, а тому не могли бути відчужені без згоди уповноваженого органу державної влади - Фонду державного майна України, а тому спірні приміщення вибули з володіння власника (Фонду державного майна України) не з його волі, та повинні бути витребувані у відповідача, відповідно до ст.388 ЦК України.

Прокурор остаточно просив суд витребувати від відповідача 3/1000 часток нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: м. Одеса, Французький б-р., 28/30, а саме літера «И» - контейнерна, загальною пл. 13, 4 кв. м. на користь держави в особі Фонду державного майна України; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вищевказані приміщення, що проведена КП «ОМБТІ та РОН» 10 липня 2009 року за №13336343; визнати право власності на 3/1000 часток нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: м. Одеса, Французький б-р., 28/30, а саме літера «И» - контейнерна, загальною пл. 13, 4 кв. м. за державою в особі Фонду державного майна України.

В судовому засіданні представник Одеської місцевої прокуратури №3 та представник Фонду державного майна України підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Перший заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що прокурором не доведено те, що 3/1000 частки площі усіх приміщень по Французському бульвару, 28/30 в м.Одесі складають виключно літеру «И»-контейнерну, площею 13,4 кв.м. та не надано доказів про такий поділ майна між усіма співвласниками на підставі нотаріального договору або на підставі відповідного рішення суду.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи вбачається , що ухвалою Господарського суду м. Києва від 25 серпня 2005 року у справі № 40/343-50/746 за позовом ТОВ «Авіком» про зобов'язання ДП «Санаторій ім. Чувиріна» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» виконати умови договору купівлі-продажу № 24/02-05 від 24 лютого 2005 року та стягнення з ПП «Сома» 4 343, 90 грн. затверджено мирову угоду та припинено провадження у справі (т.1 а.с.22-25).

На підставі зазначеної мирової угоди, КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвало 22 грудня 2005 року за TOB «Авіком» право власності на нерухоме майно, яке знаходилось у власності ДП «Санаторій ім. Чувиріна», розташоване за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30, а саме: лікувальний корпус № 1 (літера А), спальний корпус № 2 (літера Б), їдальня харчовий блок (літера В), спальний корпус № 3 (літера Г), спальний корпус № 4 (літера Г1), клуб з бібліотекою корпус № 5 (літера Е), прохідна (літера Ж), майстерня (літера 3), контейнерна (літера И), вбиральня (літера К), загальною площею 4 528, 2 кв. м.

19 червня 2007 року між TOB «Авіком» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є частина нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 28/30, а саме: літера «И» - контейнерна, загальною площею 13,4 кв. м. .(т.1 а.с.19-20).

На підставі вказаного договору, 03 липня 2007 року КП «ОМБТІ та РОН» було зареєстровано право власності на 3/1000 частин нежитлових приміщень за вказаною адресою за ОСОБА_3.

05.06.2009 р. за договором дарування ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2, нежитлове приміщення літ. «И»-контейнерна, загальною площею 13,4 кв.м.,що складає 3/1000 часток нежитлових приміщень (т.1 а.с.9).

10 липня 2009 року ОСОБА_4 зареєстрував право власності на нежитлове приміщення літ. «И»-контейнерна, загальною площею 13,4 кв.м.,що складає 3/1000 часток нежитлових приміщень, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.07.2009 р. (т.1а.с.8).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04 листопада 2014 року було скасовано ухвалу суду про затвердження мирової угоди від 25 серпня 2005 року, задоволено заяву ДП «Санаторій ім. Чувиріна» ЗAT лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» №25 від 13 липня 2006 року та подання прокуратури м. Києва від 14 грудня 2006 року №05/1-2504-06 про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами та продовжено розгляд справи (т.1а.с.26-37).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18 грудня 2014 року позовні вимоги TOB «Авіком» залишені без розгляду (т.1а.с.38-47).

За змістом частини першої статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках.

Звертаючись до суду з позовом прокурор посилався на те, що нежитлове приміщення літ «И»-контейнерна, загальною площею 13,4 кв.м., що складає 3/1000 часток нежитлових приміщень, що розташовані за адресою : м.Одеса , Французький бульвар 28/30 є державною власністю в особі Фонду державного майна України та вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого.

Проте, таке посилання спростовується матеріалами справи , так відповідно до рішення господарського суду Одеської області від 02.09.2008 року у справі № 31/73-08-3288 , яке набрало законної сили з 13.09.2008 року визнано за ТОВ «АВІКОМ» право власності на обєкти нерухомості за адресою : м.Одеса,Французький бульвар,28/30, а саме , лікувальний корпус № 1 (літ.А); спальний корпус № 2 (літ.Б); їдальня харчовий блок (літ.В); спальний корпус № 3 (літ.Г); спальний корпус № 4 (літ.Г 1); клуб з бібліотекою корпус № 5 (літ Е);прохідна (літ.Ж); майстерня (літ.З); контейнерна (літ.И); вбиральня (літ.К).

Стягнуто з ТОВ «АВІКОМ» на користь ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» в рахунок вартості зазначених будівель 7000667 грн. 38 коп.

Крім того, відповідно до наказу господарського суду Одеської області від 15.09.2008 року та довідки ПАТ «Місто Банк» № 124 БТ від 05.08.2010 року кошти у розмірі 7000 667,38 грн., за платіжним дорученням № 1 від 10.09.2008 року були перераховані ТОВ «АВІКОМ» на користь ЗАТ ЛОЗПУ «Укрпрофоздоровниця».

В судовому засіданні колегії суддів представник відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_5 пояснив, що оскільки щодо спірного майна тривали неодноразові судові рішення та за ТОВ «АВІКОМ» було визнано у 2008 році право власності на спірне нежитлове приміщення, проте нежитлове приміщення контейнерна (літ. И), залишилася бути зареєстрованою за ОСОБА_4 . ТОВ «АВІКОМ» до ОСОБА_4 з цього приводу заперечень не заявляв та крім того, в натурі за фактом такого нежитлового приміщення вже не існує, оскільки воно було знищено ,що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні представник прокуратури ОСОБА_6 колегії суддів пояснила, що відомості щодо спірного нежитлового приміщення були отримані лише з загальновідомих документів. Про те ,що спірне нежитлове приміщення було зруйновано та не існує прокуратурі не було відомо .

Матеріали справи не містять докази у спростування рішення господарського суду Одеської області від 02.09.2008 року ,а тому посилання прокурора на те, що спірне майно є власністю держави є припущенням .

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом,зокрема із правочинів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна.

Відповідно до акту обстеження нерухомості від 07.12.2016 року ,складеного комісією у складі представника ТОВ «АВІКОМ», представника ОСОБА_4-ОСОБА_5 , нежитлове приміщення контейнерна (літ.И) відсутнє , що також підтверджується фототаблицею.

Матеріали справи не містять докази у спростування знищення нежитлового приміщення контейнерної (літ.И).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку ,що не може бути витребувано нерухоме майно ,яке не існує.

Суд першої інстанції неповно встановив, обставини справи, не звернув уваги на вищенаведене та хоча і вірно відмовив у задоволенні позову, проте помилково відмовив у задоволенні позову з підстав того, що прокурором не доведено те, що 3/1000 частки площі усіх приміщень по Французському бульвару, 28/30 в м.Одесі складають виключно літеру «И»-контейнерну, площею 13,4 кв.м. та не надано доказів про такий поділ майна між усіма співвласниками, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову .

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2016 року змінити в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову .

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9