Справа № 345/2902/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2403/2016
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника апелянта ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_7 комунальне підприємство «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» про припинення права власності на частку нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно в цілому, з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Калуського міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила припинити право власності ОСОБА_6 на 48/100 частини домоволодіння, визнати за нею в цілому право власності на індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Добрівлянській, 5 в м.Калуші.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що на підставі договору дарування частки домоволодіння від 09 вересня 2015 року їй належить на праві власності 52/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Добрівлянській, 5 (колишня Добрівлянська,65) в м.Калуші. Рішенням Народного суду Калуського району Івано-Франківської області від 15 липня 1970 року за відповідачкою визнано право власності на ? частину будинку №65 по вул. Чкалова в м. Калуші (перейменовано на Добрівлянську, 5). За рішенням суду ідеальна доля цієї частини будинку становить 47, 96%, реальна доля - кухня, площею 10,85 кв.м і веранда, площею 1,96 кв.м, разом 12,81 кв.м. Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 28 листопада 2013 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 48/100 частин домоволодіння №5, однак фактично нерухоме майно є знищеним.

Актом обстеження житлового будинку по вул. Добрівлянська, 65 від 25 вересня 2008 року встановлено відсутність частини будинку (приміщень 1-1 площею 1,96 кв.м, 1-2, площею 10, 85 кв.м. Комісією встановлено відсутність саме тієї частини будинку, яку рішенням суду від 15 липня 1970 року присуджено відповідачу.

Раніше відповідачу ОСОБА_6 було надано житло у звязку з відселенням з аварійного будинку, а частина нерухомого майна, що входила до складу її частки знищена. Факт відсутності майна відповідача підтверджується також технічним паспортом, виготовленим 16 травня 2016 року.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що судове рішення не ґрунтується на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Судом не враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Отже, до Державного реєстру прав на нерухоме майно можуть вноситись виключно відомості про існуючі обєкти нерухомого майна.

Оскільки судом першої інстанції встановлено відсутність нерухомого майна, яке входило до складу частки відповідача, тому висновки суду про те, що такі права підлягають державній реєстрації є безпідставними. Суд першої інстанції не надав належної оцінки рішенню державного реєстратора про відмову державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02 червня 2014 року, яким відповідачу відмовлено у державній реєстрації права власності на 48/100 частин домоволодіння по вул. Добрівлянській, 5, що в м. Калуші.

У судовому засіданні представник відповідача визнала, що рішення державного реєстратора не оскаржувалось, дозвіл на реконструкцію частини нерухомого майна відповідачу не надавався, земельна ділянка у власність не передавалась. Оскільки вимога про визнання права власності на майно в цілому є похідною від вимоги про припинення права на частку, то рішення є незаконним і у цій частині.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, представників відповідача, які вимоги скарги заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що майно, що було знищене у вигляді частини будинку (приміщень 1-1, площею 1,96 кв.м, 1-2 площею 10, 85 кв.м) підлягає державній реєстрації, тому право власності на нього припиняється не з моменту знищення такого майна за рішенням суду, а з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Оскільки позивач не є власником частини майна, яке знищено, тому не має права подавати заяву про зміну до державного реєстру. У задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на весь індивідуальний житловий будинок з господарськими спорудами №65 по вул. Добрівлянській в м. Калуші відмовлено, оскільки у власності позивачки вже перебуває ? частина даного будинковолодіння.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування частки домоволодіння від 09 вересня 2015 року позивачу ОСОБА_5 належить на праві власності 52/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Добрівлянській,5 (колишня Добрівлянська,65) в м.Калуші Івано-Франківської області (а.с.6-7).

Рішенням Народного суду Калуського району Івано-Франківської області від 15 липня 1970 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на 1/2 частину будинку №65 по вул.Чкалова в м.Калуші (а.с.9).

25 вересня 2008 року комісією міської ради складено акт про те, що під час обстеження житлового будинку по вул.Добрівлянська, 65 в м.Калуші, яке було проведено 24 вересня 2008 року, виявлено відсутність частини будинку (приміщень 1-1, площею 1,96 кв.м., 1-2, площею 10,85 кв.м.) .

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Враховуючи вимоги зазначеної норми колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що право власності на майно відповідача ОСОБА_6 припиняється тільки з моменту внесення за її заявою змін до державного реєстру.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

ОСОБА_8