Справа № 666/6533/15-ц
Провадження № 2/666/342/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Дніпровський районний суд м.Херсона у складі

головуючого судді Іванищука А.А.

за участю секретаря Сільчик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

1. Щодо позову.

1.1. Відповідно до позовної заяви, з 06.04.2015р. позивач працював на ТОВ «Південенерго» на посаді начальника юридичного відділу, якого 07.08.2015р. було звільнено. Позивач в позовній заяві зазначає, що при звільненні відповідачем не було виплачено всі належні йому суми від підприємства в день звільнення. У звязку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 34000,00грн.

1.2. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Пояснив, що на підприємстві ТОВ «Південенерго» розрахунок оплати праці з ним проводився не правильно, зокрема йому не було відомо з яких виплат складався розрахунок, проведений з ним. Також пояснив, що розмір його заробітної плати складав вісім тисяч гривень. Зазначив, що на підприємстві є поняття чорної та білої бухгалтерії, однак до правоохоронних органів з цього приводу не звертався. Крім того не заперечував, що на платіжній відомості №3 за кінцевий розрахунок ТОВ «Південенерго» від 07.08.2015р. щодо сплати йому 3000,00грн., стоїть його підпис.

2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб.

2.1. Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в позовному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову у звязку з необґрунтованістю, зазначивши, що позивачу при звільненні було виплачено всі суми, належні йому від підприємства в день звільнення, заборгованість з виплати заробітної плати позивачу, який працював в ТОВ «Південенерго» з 06.04.2015р. по 07.08.2015р. на посаді начальника юридичного відділу відсутня.

3. Щодо встановлених обставин та інших доказів.

3.1. Згідно наказу №27-к від 06.04.2015р. позивача було прийнято на ТОВ «Південенерго» на посаду начальника юридичного відділу, про що було внесено відомості до трудової книжки.

3.2. 07.08.2015р. позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, на підставі наказу № 38-К від 07.08.2015р., про що було внесено відомості до трудової книжки.

3.3. факт перебування позивача з 06.04.2015р. по 07.08.2015р. у трудових відносинах з ТОВ «Південенерго» на посаді начальника юридичного відділу підтверджується відомостями трудової книжки ОСОБА_1, заведеної 03.11.2003р.

3.4. Згідно довідки №1, виданої 02.02.2016р. ТОВ «Південенерго», позивач працював на ТОВ «Південенерго» з 06.04.2015р. по 07.08.2015р. на посаді начальника юридичного відділу, дохід за період з 06.04.2015р. по 08.08.2015р. склав 7552,54грн.

3.5. Згідно бухгалтерського обліку ТОВ «Південенерго» заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1, який працював в ТОВ «Південенерго» з 06.04.2015р. по 07.08.2015р. на посаді начальника юридичного відділу відсутня, кінцевий розрахунок з виплати заробітної плати у розмірі 3000,00грн. було здійснено 07.08.2015р., кінцевий розрахунок складався з таких виплат: з/п за червень залишок 702,88грн., заробітна плата за липень 1434,19грн., заробітна плата за серпень 414,06грн., компенсація за невикористану відпустку 448,87грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою (вих.№556), виданої 23.02.2016р. ТОВ «Південенерго».

3.6. Факт отримання позивачем суми кінцевого розрахунку з виплати заробітної плати у розмірі 3000,00грн. підтверджується платіжною відомістю №3 ТОВ «Південенерго» від 07.08.2015р., в якій наявний підпис позивача про отримання.

3.7. Касові операції на підприємстві обліковуються в касовій книзі, в якій відображається розрахунок по заробітній платі працівникам.

3.8. Заробітна плата на ТОВ «Південенерго» отримувалась позивачем на підставі відомості на виплату грошей, в яких позивач ставив свій підпис про повідомлення належної йому суми виплати.

3.9. Позивачу при звільненні було виплачено всі суми, належні йому від підприємства в день звільнення.

4. Щодо правовідносин.

4.1. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

4.2. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

4.3. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.4. Частинами 1 та 2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

4.5. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

4.6. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

4.7. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1,10 ЦПК України вийти за межі заявлених позовних вимог(вирішити незаявлену позовну вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право у випадках, прямо передбачених законом.

5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, що позивачу при звільненні було виплачено всі суми, що належать йому від підприємства в день звільнення. Крім того позивач був письмово повідомлений відповідачем про нараховані суми, належні йому при звільненні, перед виплатою зазначених сум, що підтверджується дослідженими у справі доказами. Зокрема, судом встановлено відсутність порушення законних прав позивача при звільненні, передбачених вимогами ст.116 КЗпПУ, що відповідно могло б бути підставою для стягнення з відповідача належних позивачу сум при звільненні.

Твердження позивача, що розмір його заробітної плати на підприємстві складав 8 (вісім) тисяч гривень, не підтверджено належними доказами.

Та обставина, що відповідач неправильно проводив розрахунок оплати праці з позивачем, а також твердження позивача, що йому не було відомо з яких виплат складався розрахунок, проведений з ним не є предметом спору, тому судом не приймається до уваги.

Крім того - твердження позивача щодо, на його думку, існування на підприємстві чорної та білої бухгалтерії, суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги, оскільки зазначений факт не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Щодо отримання позивачем суми кінцевого розрахунку з виплати заробітної плати у розмірі 3000,00грн., позивач не заперечував, що підпис у відомості на виплату грошей належить йому.

Одночасно судом під час розгляду справи вжито заходів щодо розяснення позивачу права заявити клопотання про призначення експертизи для зясування обставин, що мають значення для справи, однак позивач не скористався зазначеним правом та наполягав на розгляді справи на підставі наявних матеріалів.

Таким чином, оскільки позивачу при звільненні було виплачено всі суми, що належать йому від підприємства в день звільнення, що відповідає вимогам ст.116 КЗпПУ та заборгованість з вплати заробітної плати позивачу відсутня, суд прийшов до висновку про відсутність порушеного права позивача з боку відповідача, відповідно вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.5-11, 60, 84, 88, 174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.116, 117 КЗпП України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

2. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, через Дніпровський районний суд м.Херсона.

2.1. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Іванищук