АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дорош А.І., Корнієнка В.І.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків за не обліковану енергію.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (далі -ПАТ «Полтаваобленерго») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків за не обліковану енергію, залишено без розгляду.

З цією ухвалою не погодилось ПАТ «Полтаваобленерго», представник якого в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що позивачем 20.10.2016 року, на виконання ухвали місцевого суду від 27.09.2016 року, були надані витребувані додатки та повідомлено суд про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Стосовно уточнення адреси, за якою повинні бути стягнені збитки, анкетних даних та місця реєстрації ОСОБА_4, то суд, у судовому засіданні, яке відбулося 25.10.2016 року, не надав для цього представнику жодної можливості.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у жовтні 2014 року ПАТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 січня 2014 року під час контрольного огляду та технічної перевірки електроустановки по вул. Луценка, 6 у м. Полтаві представниками Полтавської філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» був виявлений факт порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (далі - Правила), яке виявилося у самовільному підключенні електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника. Про порушення було складено акт від 21 січня 2014 року та нараховані збитки у сумі 14519,56 грн., які добровільно не відшкодовані. З урахуванням уточнень, позивач просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 14519,56 грн. у солідарному порядку, вирішити питання судових витрат (т.1, а.с.2-4, 67-68).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення завданої шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 14519,56 грн, завданої шкоди на користь Полтавської філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго».

Стягнуто з ОСОБА_3 243,60 грн. судового збору на користь ПАТ Полтавської філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» (т.1, а.с.91-92).

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2015 року по справі №554/14756/14-ц по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за необліковану електроенергію, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 14519,56 грн. завданої шкоди на користь Полтавської філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Полтавської філії міських електромереж ПАТ «Полтаваобленерго» сплачений судовий збір по 121,80грн. з кожного (т.1, а.с.138).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24.09.2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року залишено без змін (т.1, а.с.158-159).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року, Додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня .2015 року, ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с.189-191).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4.

Витребувано в строк до 24 жовтня 2016 року з Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» передбачені актом про порушення №00003574 додатки, а саме: фотографії та акт вилучення речових доказів, та зобов»язано надати інформацію стосовно проведених контрольних оглядів засобу обліку за адресою: м. Полтава, вулиця Луценка, 6, на протязі 2013 -2014 років (т.1, а.с.234-235).

20.10.2016 року представником позивача ОСОБА_2 - на виконання вимог ухвали Октябрського районного суду Полтавської області від 27.09.2016 року надано витребувані документи та уточнено, що позовні вимоги ПАТ «Полтаваобленерго» підтримує в повному обсязі (т.1, а.с.252-269).

У подальшому, 25.10.2016 року місцевим судом була постановлена оскаржувана ухвала про залишення даного позову без розгляду (т.2, а.с.6-7).

При винесенні оскаржуваної ухвали місцевий суд виходив із того, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду від 27.09.2016 року, а саме не зазначено за якою конкретно адресою стягнуто збитки за необліковану енергію та не уточнено позовні вимоги до ОСОБА_4

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Стаття 3 ЦПК України визначає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Залишення судом позовної заяви без розгляду є одним з різновидів закінчення провадження у справі без ухвалення рішення по суті, яке може бути здійснено судом з підстав, визначених ЦПК України. Вказані у ст.207 підстави свідчать про недотримання позивачем (представником позивача) визначених законом умов для реалізації права на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як убачається з матеріалів справи, суддя ухвалою від 27.09.2016 року витребував від ПАТ «Полтаваобленерго» передбачені актом про порушення №00003574 додатки, а саме: фотографії та акт вилучення речових доказів, та надати інформацію стосовно проведених контрольних оглядів засобу обліку за адресою: м. Полтава, вулиця Луценка, 6, на протязі 2013 -2014 років (т.1, а.с.234-235).

На виконання вимог вказаної ухвали представником позивача було надано до суду витребувані документи та повідомлено, що позивачем підтримуються позовні вимоги в обсязі, викладеному в уточнюючій заяві позивача, яка була предметом розгляду в судах всіх рівнів (т.1, а.с.252-269).

Проте місцевим судом було залишено позов без розгляду, оскільки позивачем не уточнено та не зазначено за якою конкретно адресою слід стягнути збитки за необліковану енергію та не уточнено позовні вимоги до ОСОБА_4 (т.2, а.с.6-7).

Однак, зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно збитки за недоліковану електричну енергію, згідно рішення комісії з розгляду ОСОБА_5 про порушення № 00003574 від 21.01.2014 року, оформлене протоколом від 21.01.2014 року в сумі 14519,56 грн., вирішити питання судових витрат.

Щодо уточнення адреси, за якою необхідно вчиняти стягнення, то позивач не має бути обмежений у праві здійснити таке уточнення у судовому засіданні, зокрема, яке відбулося 25.10.2016 року.

З наведеного вбачається, що позивачем (представником позивача) дотримано визначених законом умов для реалізації свого права на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про суд і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов»язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини» як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Європейський суд у своїй практиці виходить з того, що доступ до правосуддя займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Також, Європейський суд зазначає, щоположення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

З урахуванням вищевикладеного, районним судом помилково не взято до уваги той факт, що викладені в оскаржуваній ухвалі недоліки позовної заяви не свідчать про її невідповідність вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що, враховуючи встановлені статтями 10, 11 ЦПК України принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, з яких вбачається, що неточність чи недоведеність позивачем своїх вимог не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду, чим також порушено гарантоване Конституцією України, законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, право на справедливий суд.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Таким чином, зазначені в ухвалі суду першої інстанції підстави залишення позовної заяви без розгляду не ґрунтуються на нормах процесуального права, тому колегія суддів скасовує ухвалу та повертає матеріали позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду..

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.311, ст.ст.313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 25 жовтня 2016 року, скасувати.

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення збитків за не обліковану енергію, повернути до місцевого суду, - для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області: ОСОБА_1