КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3549/15-ц
Провадження № 2/488/316/16 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі Лебеденко В.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

та представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до ОСОБА_3 про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року позивач Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача надміру виплачену йому пенсію у розмірі - 83 137,96 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач вказав, що 14.03.2013 р. на підставі заяви відповідача йому була призначена пенсія на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В подальшому, на підставі проведення перевірки пенсійної справи відповідача, було виявлено факт надання ним недостовірної інформації, внаслідок чого він отримував пенсію без належних правових підстав.

На підставі рішення позивача № 23/2 від 10.03.2015 р. відповідачеві було припинено виплату пенсії з 01.03.2015 р. у зв"язку з відсутністю у нього права на пенсію за вислугу років, відсутність необхідного пільгового стажу, що дає право на цей вид пенсії внаслідок надання ним недостовірних відомостей про роботу за період з 20.02.1992 р. по 30.06.2000 р.

Позивач зазначає, що внаслідок подання відповідачем недостовірних даних, йому було виплачено без належних правових підстав 83 137,96 грн., які відповідач відмовляється повертати в добровільному порядку.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача заявила клоптання про прийняття зустрічного позову до Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва.

Зустрічний позов відповідач - ОСОБА_3 обгрунтовував тим, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах він надав позивачу усі передбачені законом документи, і йому була призначена вказана пенсія у розмірі 3 472,16 грн. При цьому, перед прийняттям рішення про призначення пенсії, працівники УПФУ проводили перевірку підприємств, на яких працював відповідач, та не було виявлено будь-яких порушень. Проте у березні 2015 році позивач протиправно, з надуманих підстав припинив йому виплату пенсії, звинувативши у наданні недостовірних даних.

Посилаючись на викладене, відповідач у своєму зустрічному позові просить визнати дії Управління ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва щодо зупинення виплати йому пенсії неправомірними та зобов"язати його з 01.03.2015 р. поновити йому виплату пенсії на пільгових умовах.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.123 ЦПК України відповідач має право предявити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду обєднуються в одне провадження.

У п. 30 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" судам даються роз"яснення, що за змістом частини першої статті 2, пункту 2 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби. Спори з приводу стягнення безпідставно сплачених (без достатньої правової підстави) грошових сум не є публічно-правовими, тому відповідні заяви слід розглядати в порядку цивільного судочинства (статті 1212, 1213 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, повязані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 2.1 згаданого Положення, зокрема, є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів, призначених для пенсійного забезпечення.

Як вбачається з пункту 2.2 цього Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, контролює дотримання платниками єдиного внеску вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску надходження страхових внесків, єдиного внеску та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності нарахування та сплати страхових внесків, єдиного внеску, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій (підпункт 5).

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій, Пенсійний фонд України є субєктом владних повноважень у цій сфері правовідносин, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Виходячи із викладеного, суд робить висновок, що первісний позов за своїм змістом належить розглядати у порядку цивільного судочинстває, а зустрічний позов є публічно-правовим спором та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об"єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про прийняття зустрічного позову слід відмовити, при цьому відповідач не позбавлений права звернутися до суду із даним позовом на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 123 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева