Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до Селянського (фермерського) господарства «Елена», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» - Косенко Ірини Олександрівни на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку») звернулася до суду із указаним позовом та просила стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором від 16 жовтня 2013 року № MKLVU2/169565/004, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та селянським (фермерським) господарством «Елена» (далі - СФГ «Елена»).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від

16 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з СФГ «Елена», ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 451 248 грн 33 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Розстрочено виконання рішення строком на 36 місяців шляхом стягнення суми боргу рівними частинами щомісячно.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Всеукраїнський банк

розвитку» - Косенко І.О., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 24 лютого

2016 рокув частині розстрочення виконання рішення суду, ухвалити в цій частині нове рішення про негайне стягнення заборгованості з відповідачів.

В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому не переглядаються в касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення строком на 36 місяців шляхом стягнення боргу рівними частками щомісячно, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі заяви відповідачів, ст. ст. 217, 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» виходив із того, що наявні об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, що негативно вплинули на фінансовий стан господарства, а саме: підвищення курсу долара США, проведення бойових дій в зоні АТО на території Донецької області, відсутність умов стабільної роботи СФГ «Елена», зниження врожаю, мінусування посівів.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з положеннями ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

При цьому наведений у ст. 373 ЦПК перелік найбільш характерних виняткових обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч 1, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень та матеріалів справи, судами першої та апеляційної інстанцій були належним чином встановлені обставини та досліджені докази, надані сторонами на їх підтвердження, щодо наявності об'єктивних ускладнень виконання судового рішення та можливості розстрочки його виконання.

Докази та обставини, на які посилається представник ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» - Косенко І.О. у касаційній скарзі, не були предметом розгляду судами попередніх інстанцій при вирішенні питання про розстрочку виконання судового рішення та відповідно до положень ст. 335 ЦПК України не можуть бути взяті до уваги при касаційному перегляді справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні питання про розстрочку виконання судового рішення були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до

ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» - КосенкоІрини Олександрівни відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від

16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від

24 лютого 2016 року, в частині вирішення питання про розстрочку виконання рішення суду, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М.Коротун