АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/8382/2016 головуючий у 1-й інстанції: Лужецька О.Р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Управління справами Верховної Ради України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про виселення без надання іншого жилого приміщення, за апеляційною скаргою Управління справами Верховної Ради України на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Управління справами Верховної Ради України звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 був обраний народним депутатом України VI скликання, дата набуття депутатських повноважень 23 листопада 2007 року, дата припинення - 12 грудня 2012 року. На виконання вимог ст. 122 ЖК України, 5 листопада 2009 року ОСОБА_2 на сім'ю з трьох осіб, до складу якої входить він, його донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4, було видано ордер на право зайняття службового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Положенням про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого постановою Верховної Ради України №286/95-ВР від 11 липня 1995 року, передбачено, що народні депутати України, строк депутатських повноважень яких закінчився, в тримісячний строк зобов'язані звільнити займане службове жиле приміщення з усіма особами, які з ними проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Ураховуючи те, що строк депутатських повноважень ОСОБА_2 закінчився, проте відповідачі продовжують проживати у зазначеному жилому приміщення, позивач просив виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі службового жилого приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2016 року у задоволенні позову Управління справами Верховної Ради України відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління справами Верховної Ради України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував ст. 125 ЖК України, оскільки зазначена норма не регулює відносини, які виникають при виселенні народних депутатів із займаних ними службових жилих приміщень. При вирішення питання про виселення відповідачів суд першої інстанції мав керуватись виключно пунктом 28 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого постановою Верховної Ради України №286/95-ВР від 11 липня 1995 року, яке містить імперативне правило про те, що народні депутати України, строк депутатських повноважень яких закінчився, в тримісячний строк зобов'язані звільнити займане службове жиле приміщення з усіма особами, які з ними проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Управління справами Верховної Ради України в суді апеляційної інстанції підтримало апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2 був обраний народним депутатом України VI скликання. Дата набуття депутатських повноважень 23 листопада 2007 року, дата припинення - 12 грудня 2012 року.

Відповідно до рішення Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України від 9 липня 2009 року (протокол № 39), на виконання вимог ст. 122 ЖК України, ОСОБА_2 з сім'єю з трьох чоловік видано ордер на право зайняття службового жилого приміщення площею 27.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира має статус службового житла, оскільки була включена до числа службових жилих приміщень на підставі постанови Верховної Ради України "Про деякі питання управління державним майном, що забезпечує діяльність Верховної Ради України" від 21 жовтня 2009 року № 1652-VІ, які відповідно до статті 35 Закону України "Про статус народного депутата України" можуть надаватися народним депутатам України на строк їх повноважень.

Згідно довідки Форми №3, виданої Управлінням житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, за № 251 від 24 квітня 2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані три особи, а саме: ОСОБА_2, його донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_4

Як убачається з матеріалів справи, депутатські повноваження ОСОБА_2 припинилися 12 грудня 2012 року, проте службове житло останній у добровільному порядку не звільнив, у зв'язку з чим йому було направлено лист за підписом керівника Апарату Верховної ради України за №15/13-577 від 30 березня 2015 року про необхідність звільнення займаного службового жилого приміщення, яке відповідачами виконано не було.

Частиною 2 ст. 118 ЖК України встановлено, що жилі приміщення, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових і виключаються з їх числа за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів.

На підставі ст. 126-1 ЖК України, порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними визначається окремим Положенням, затвердженим Верховною Радою України.

Так, пунктом 14 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого постановою Верховної Ради України №286/95-ВР від 11 липня 1995 року передбачено, що службове жиле приміщення надається народному депутату України після набуття ним депутатських повноважень. Розподіл жилих приміщень для народних депутатів України провадиться відкрито і гласно комітетом Верховної Ради України, до компетенції якого віднесено зазначене питання.

Пунктом 28 зазначеного Положення встановлено, що народні депутати України, строк депутатських повноважень яких закінчився в тримісячний строк зобов'язані звільнити займане службове жиле приміщення з усіма особами, які з ними проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення

Пунктом20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" закріплено, що оскільки в силу ст. 125 Житлового кодексу України деякі категорії громадян, які проживають у службових жилих приміщеннях, не підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення, при розгляді справ про виселення зі службових жилих приміщень необхідно з'ясовувати, чи користуються відповідачі зазначеною пільгою.

Статтею 125 ЖК України встановлено перелік осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

Так, із службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено, зокрема, пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком та інвалідом ІІ групи довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1 від 23 жовтня 2013 року та довідкою до акта огляду МСЕК №025450.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" одинокою матір'ю вважається матір, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини відсутній запис про батька, або запис про батька проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері дитини.

Згідно копії паспорту ОСОБА_3 вона не перебуває у шлюбі. Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька записані за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначені обставини підтверджують статус ОСОБА_3, як одинокої матері.

Встановивши, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та інвалідом ІІ групи довічно, а ОСОБА_3 є одинокою матір'ю, яка виховує малолітню дитину ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачі належать до кола осіб, які відповідно до вимог ст. 125 ЖК України не підлягають виселенню із службового приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Доводи скаржника про те, що вказані правовідносини повинні регулюватись пунктом 28 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого постановою Верховної Ради України №286/95-ВР від 11 липня 1995 року, а не ст. 125 ЖК України є необґрунтованими з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до пункту 28 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, народні депутати України, строк депутатських повноважень яких закінчився чи депутатські повноваження яких достроково припинено відповідно до статті 4 Закону України "Про статус народного депутата України" (2790-12), або щодо яких скасовано рішення про визнання їх депутатських повноважень, чи які одержали у м. Києві інше благоустроєне жиле приміщення у постійне користування, в тримісячний строк зобов'язані звільнити займане службове жиле приміщення з усіма особами, які з ними проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Зазначена норма Положення не свідчить про те, що такому виселенню підлягають всі особи, без будь - яких обмежень встановлених законом. За системним аналізом зазначених норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що на правовідносини, які виникли між сторонами у справі, розповсюджуються вимоги ст. 125 ЖК України.

Крім того, виселивши неповнолітню дитину зі службового житла без надання їй іншого жилого приміщення, порушуються права дитини щодо користування житлом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 125 ЖК України захищає права неповнолітньої дитини щодо неможливості її виселення з службового житла без надання їй іншого жилого приміщення при умові що ця дитина проживає з одинокою особою.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління справами Верховної Ради України відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

Л.Д.Поливач