Справа № 573/370/16-ц
Номер провадження 2/573/178/16
РІШЕННЯ

іменем України

22 березня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Свердличенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради, третіх осіб: Білопільської районної державної нотаріальної контори, Відділу Державного земельного агенства у Білопільському районі Сумської області, - про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом,-

В С ТА Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, мотивуючи позовні вимоги в наступний спосіб.

Вона, ОСОБА_1(дівоче прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_3, народилася 11 травня 1949 року, громадянка України, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками були : мати- Торяник ОСОБА_4, батько- Торяник ОСОБА_5, на підтвердження чого вона приєднала копію свідоцтва про народження та про укладення шлюбу.

Позивачка вказує, що її батьки померли і вона в установленому порядку оформила спадщину матері, ОСОБА_2, яка померла 24 грудня 2011 року, на підтвердження чого вона приєднала копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.10.2012 року, зареєстроване в реєстрі за № 1144, та копії свідоцтв про смерть батьків.

А щодо спадщини батька, ОСОБА_6, вказала, що він помер 20 листопада 1995 року. Внаслідок смерті батька відкрилася спадщина на його майно, в тому числі і на земельну частку (пай). А так як за життя батько не встиг отримати сертифікат на право власності на земельну частку(пай), внаслідок смерті, а мав право на земельну частку(пай), так як все своє життя пропрацював в КСП «Мирний», яке здійснювало свою діяльність на території Павлівської сільської ради, та при розпаюванні землі згідно Указу Президента України від 08.08.95 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» відповідно до рішення Павлівської сільської ради від 11 червня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Мирний» Білопільського району 28 липня 1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю серії СМ 00023, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23, - батько позивачки був включений до списку, який додавався до Державного акта на право колективної власності на землю серії СМ № 00023 під номером 406, тобто мав право на земельну частку (пай).

Зазначаючи, що право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме- земельного сертифіката, та що її батько набув право на земельний пай так як перебував в членах КСП, був включений до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, та що КСП одержало Державний акт на право колективної власності на землю, а тому батько мав право на земельну частку (пай) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Мирний», посилаючись на розяснення Пленуму Верховного Суду України у постанові від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», - позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Мирний».

В судове засідання позивачка та її представник за довіреністю ОСОБА_7 не зявилися, ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи без їхньої участі та повне задоволення позовних вимог.

Представник відповідача - Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та що з позовною заявою згоден.

Третя особа - нотаріус Білопільської районної державної нотаріальної контори до суду не зявилася, була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи. Направила до суду повідомлення від 09.03.2016 року № 264/01-16 про те, що спадкова справа відносно ОСОБА_6, померлого 20.11.1995 року не заведена.

Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в заяві, адресованій суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника.

Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1(дівоче прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_3, народилася 11 травня 1949 року, в с.Павлівка,Білопільського району,Сумської області, її батьки : мати- Торяник ОСОБА_4, батько- Торяник ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯУ № 543220 (а.с.7).

15 лютого 1975 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_8 та взяла його прізвище ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1БП № 294745 ( а.с.7).

Батьки позивачки померли: батько, ОСОБА_6, помер 20.11.1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 294354, а мама: ОСОБА_2, померла 24 грудня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 185333 ( а.с. 6,8).

Згідно довідки виконкому Павлівської сільської ради Білопілсьького районуСумської області від 06.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_6, який помер 20.11.1995 року, постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті спадщину фактично прийняла дружина ОСОБА_2, проживали разом, доглядала за померлим, здійснила поховання та постійно зберігала документи на нерухоме майно.Заповіт від імені померлого сільською радою не посвідчувався ( а.с.9).

Згідно копії Державного акта на право колективної власності на землю серії СМ № 00023, виданому колективному сільськогосподарському підприємству «Мирний» с.Павлівка Білопільського району Сумської області в тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 3713,3 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Павлівської сільської ради народних депутатів від 11 червня 1995 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23.(а.с.10,11).

До вищезазначеного Державного акта є додаток № 1- список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Мирний» Білопільського району Сумської області, згідно якому ОСОБА_6 та ОСОБА_2, мешканці с.Павлівка включені до зазначеного списку( а.с.12-14).

Факт належності померлому ОСОБА_6 вищевказаного спадкового майна підтверджується копією Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ № 00023, виданому колективному сільськогосподарському підприємству «Мирний»; довідкою виконкому Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області; витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ( а.с.10-15).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05. 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року№ 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2002 року сертифікати на право на земельну частку(пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм дережавних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст.ст. 22,23, Земельного кодексу України(в редакції 1990 року), п.2 Укау Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємствіа, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Таким чином, право на земельну частку (пай) мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме- земельного сертифіката.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини.

Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Позивачка, відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України своєчасно прийняла спадщину за законом після смерті своєї матері, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 1144 ( а.с.5). В свій час мати позивачки,ОСОБА_2 прийняла спадщину свого чоловіка, ОСОБА_6, який помер 20 листопада 1995 року,шляхом проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, відповідно до діючого на час відкриття спадщини Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 529,549.

Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову.

Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві /ст.ст. 525,529,549 ЦК Української РСР, ч.5 ст.1268 ЦК/.

Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків, /спадщина/, після смерті ОСОБА_6 перейшли в порядку спадкування за законом позивачці, згідно своєчасного прийняття нею спадщини, тому вона є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно:

- земельну частку (пай) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Мирний».

Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її батька, ОСОБА_6

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60,61, 209, 213, 215,294 ЦПК України, ст. ст.3, 182,328, 1216,1261,1268,1270,1278 ЦК України, ст.81 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом після смерті 20 листопада 1995 року її батька, ОСОБА_6, право власності на :

- земельну частку (пай) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Мирний».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: