АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4058/15-ц 22-ц/774/1850/К/16
Справа № 182/3553/14-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/1850/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 27 (ІУ) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар: Чубіна А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»(далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно зазначених вище угод відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 0314/1207/45-006 від 18.12.2007, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до вказаного Кредитного договору ОСОБА_5 було надано кредит в сумі 40000 доларів США, який Відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити відсоткі за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. У порушення вимог договору ОСОБА_5 свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.02.2015 утворилася заборгованість за кредитом в сумі 29655,35 доларів США, що за курсом НБУ на 10.02.2015 складає 736653,57 грн. та за відсотками в сумі 1470,76 грн., що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 36518,76 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, у звязку з систематичним порушенням боржником своїх зобовязань зі сплати кредиту йому нарахована неустойка за останні 12 місяців перед зверненням до суду пеня в сумі 98,20 доларів США, що за курсом НБУ на 10.02.2015 становить 2439,34 грн., яку також просить стягнути з відповідача. Крім того, просив суд стягнути з Відповідача понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 3654 грн.

31 липня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфі-Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що між ним та ВАТ «Сведбанк» 18.12.2007 був укладений кредитний договір № 0314/1207/45-006 і відповідачу було надано кредит в сумі 40000 доларів США для придбання житла за адресою: м. Кривий Ріг мікрорайон Індустріальний, 60/48, і в забезпечення виконання зобовязань був укладений іпотечний договір № 0314/1207/45-006-Z-1 від 18.12.2007. Зазначив, що 05.06.2012 отримав повідомлення про відступлення права вимоги від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк», в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» не повідомив ОСОБА_5 про відступлення права вимоги до ПАТ «Альфа-Банк» і про цей факт Позивач за зустрічним позовом дізнався із ЗМІ, в звязку з чим звернувся до Відповідача за зустрічним позовом для отримання інформації, однак на теперішній час жодної відповіді від банку не отримав. Вважає це порушенням його прав як боржника. Крім того, вважав, що відповідачем за зустрічним позовом при укладенні договору, порушені статті 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів та Положення НБУ від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість, оскільки не надано Графік погашення кредиту і не розписано сукупну вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Також, зазначив, що Банк неправомірно встановив платіж у вигляді 1% комісії від суми кредиту на користь банку, не попередив про валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором і банк не мав право видавати кредит у іноземній валюті. Під час виконання зобовязань по кредитному договору Позивач за первісним позовом зіткнувся із зміною істотних обставин у виді нестабільності валютного курсу, про що банк повинен був його повідомити, і обізнаність щодо валютних ризиків можливо ОСОБА_5 не укладав би кредитний договір або уклав би його на інших умовах. З огляду на викладене просив визнати недійсними Кредитний договір та Іпотечний договір.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні як первісного позову ПАТ «Альфа-Банк» так і в задоволенні зустрічного позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ«Альфа-Банк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи.

Зокрема судом не взято до уваги, що Банком надано розрахунок заборгованості, надано докази наявності заборгованості за кредитним договором, який відповідачем не спростовано та встановлено, що останній платіж за кредитним договором було здійснено відповідачем у вересні 2014 року.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про його задоволення.

Судом не взято до уваги, що у спірному кредитному договорі відсутні відомості, щодо сукупної вартості кредиту,не зазначена дата видачі коштів, не надано споживачу детального розпису вартості кредиту, не попереджено про кредитні ризики, що є підставою для визнання договору кредиту та договору іпотеки недійсним. Умови кредитного договору є несправедливими у цілому, суперечать принципу добросовісності, що істотно дисбалансу є прав та обовязки сторін.

Банком не надавався графік погашення кредитної заборгованості, що дозволяє Банку здійснювати зарахування коштів будь яким чином.

Судом не прийнято до уваги висновок почеркознавчої експертизи від 06 січня 2016 року, яким встановлено, що підпис у додатку №1 до кредитного договору виконано не боржником.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року між кредитором ОСОБА_6 акціонерним товариством «Сведбанк» та позичальником ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 0314/1207/45-006, за умовами якого Банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляду кредиту в розмірі 40 000 доларів США на строк до 18.12.2037 на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с. 5-8).

Згідно п. 1.3 Кредитного договору позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

В пункті 1.4 Договору передбачено, що кредитні кошти призначені для здійснення ОСОБА_4 розрахунків по договору купівлі-продажу квартири № 48 в будинку № 60, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг мікрорайон Індустріальний.

В пункті 1.5 Договору зазначено, що до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для Позичальника (його витрат) у звязку з отриманням кредиту на умовах цього Договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим Договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, повязаних з укладанням іпотечного договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування Обєкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п.5.7 Договору.

Кредит надавався Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів в національній валюті України для здійснення розрахунків за Договором купівлі-продажу (п. 1.1 Договору).

Відповідно до Розділу № 3 Кредитного договору позичальник зобов'язувався здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором шляхом внесення коштів на рахунок № 2620.3.7113624.01 щомісяця через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування. Проценти за користування кредитом підлягали сплаті Позичальником на рахунок нарахованих відсотків щомісяця в період з «01» по «10» число.

18 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 0314/1207/45-006-Z-1 в якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за Кредитним договором (а.с. 81-82).

Крім того, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 були укладені Додаткові угоди № 1 і № 2 від 27 грудня 2010 року та від 15 лютого 2012 року згідно , яких зменшено процентну ставку, у звязку з виконанням Позичальником умов Договору (а.с. 10-11).

25 травня 2012 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Сведбанк» (продавець) та покупцем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, а саме права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) кредитора до позичальників за кредитними договорами, відкритими у ПАТ «Сведбанк», а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення. Продавець ПАТ «Сведбанк» погоджується продати (відступити) права вимоги та передати покупцю ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (а.с. 14).

15 червня 2012 року між ОСОБА_2 акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 акціонерним товариством «Альфа-Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с. 15-21).

За умовами вказаного Договору, ПАТ «Дельта Банк» продає придбані згідно з договором від 25.05.2012 у ПАТ «Сведбанк» права вимоги, а покупець ПАТ Альфа-Банк» купує та приймає права вимоги і погоджується сплатити загальну купівельну ціну.

Даними з витягу Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 р. підтверджується перехід до ПАТ Альфа Банк права вимоги до позичальника ОСОБА_5 згідно кредитного договору від 18.12.2007 (а.с. 26).

Як вбачається з реєстру до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк», ПАТ «Дельта-Банк» отримав право вимоги по кредитному договору № 0314/1207/45-006 від 18.12.2007р., боржником за яким є ОСОБА_5.

Як вбачається з реєстру до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 12.06.2012, укладеного між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», останній отримав право вимоги за вищезазначеним кредитним договором і позичальником, з вказівкою того ж самого коду «840», але в графі «Основна непогашена сума кредиту станом на 25.05.2007 складає 35737,74 доларів США, нараховані але не сплачені відсотки станом на 25.05.2012 174,51 долар США, в графі «Основна непогашена сума кредиту станом на 12.06.2012 зазначена та сама 35737,74 доларів США, однак сума нарахованих але не сплачених відсотків станом на 12.06.2012 вже становить 410,68 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Альфа Банк», суд першої інстанції виходив з диспозитивності судового процесу та недоведеності позову Банком, оскільки відомості в розрахунках заборгованості протирічні, здійснити перевірку обсягу заборгованості неможливо, за відсутності належного розрахунку.

Ввідмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, суд дійшов висновку, що тривалість виконання відповідачем укладеного кредитного договору протягом 7 років, укладання сторонами двох додаткових умов,свідчать, що сторони погодили у момент укладання договору усі істотні умови, сума кредиту, дату видачі, відсоткову ставку, кінцевий термін повернення, розмір сукупних витрат, їх виконували ,тому відсутні підстави для визнання оспорюваного кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання договору кредиту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Нормами статті 627 ЦК встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги ОСОБА_7, стосовно наявності правових підстав для визнання спірних договорів кредиту та іпотеки недійсними, неприйнятними, тому що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Зокрема, за положеннями ст. 203 ЦК України, суд при розгляді справи має перевірити, чи не суперечить зміст правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, чи має особа, яка вчиняє правочин, необхідний обсяг цивільної дієздатності, чи є волевиявлення учасника правочину вільним і відповідає його внутрішній волі, чи вчинений правочин у формі, встановленій законом, чи спрямований правочин на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобовязані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативноправових актів Національного банку України.

На банки покладається також обовязок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168).

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

З огляду на текст укладеного між сторонами кредитного договору від 18 грудня 2007 року між ОСОБА_6 акціонерним товариством «Сведбанк» та позичальником ОСОБА_4 № 0314/1207/45-006, видно, що Банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляду кредиту в розмірі 40 000 доларів США на строк до 18.12.2037 на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с. 5-8).На забезпечення виконання договору між ними було укладено іпотечний договір 0314/1207/45-006-Z-1 від 18.12.2007 (а.с. 81-82).

Колегія суддів погоджується із всновоком суду першої інстанції про обізнаність відповідача ОСОБА_5 про фактичні істотні умови кредитного договору та сукупну вартість кредиту, підстверджується розрахунок заборгованості, з якого видно, що боржник ОСОБА_5 здійснював погашення кредитної заборгованості протягом семи років, до вересня 2014 року, відповідно до встановленого Розділом 3 Кредитного договору графіку погашення кредиту., укладав додаткові угоди №№1,2 від 27 грудня 2010 року та від 15 лютого 2012 року, відповідно про зменшення відсоткової ставки та жодних претензій до банку щодо умов договорів не мав, доки не перестав виконувати кредитні зобовязання із зростанням валютного курсу та звернення Банком із позовом.

Колегія суддів також не звертає уваги на доводи апеляційної скарг відповідача, стосовно не розяснення Банком валютного ризику. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні, оскільки він встановлюється щоденно, й укладаючи кредитний договір на власний розсуд саме в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в іноземній валюті, позивач повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, що є загальновідомим фактом, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором кредиту.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, а посилання в апеляційній скарзі відповідача на висновок експертизи про не підписання ним Додаткової угоди №1 не призвело до недійсності усього договру.

Позовних вимог про визнання Додаткової угоди №1 ,якою зменшено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами відповідачем не заявлено.

Колегія суддів, вивчивши розрахунок заборгованості, наданий позивачм приходить до висвноку, що позовні вимоги ПАТ Альфа-Банк» доведені та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як видно з розрахунку заборгованості, станом на 10 лютого 2015 року ОСОБА_5має заборгованість за кредитним договором № 0314/1207/45-006 від 18.12.2007 року, яка станом на 10.01.2015р. складає 775611,67 грн., та складається із заборгованості за кредитом - 29655,35 доларів США, що за курсом НБУ становить 736653,57 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1470,76 грн., що за курсом НБУ складає 36518,76 грн., пеню в сумі 98,20 доларів США, що за курсом НБУ становить 2439,34 грн. , яку слід стягнути на користь позивача ПАТ «Альфа-Банк».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови ПАТ «Альфа-Банк» в задолвенні позовних вимог про стягнення заборгованості скасуванню, з підстав, передбачених п.1, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК Україну у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як передбачено ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на розмір судових витрат сплачених ПАТ «Альфа-Банк» при зверненні до суду із позовом та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що з відповідача ОСОБА_8 на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню сплечений судовий збір у розмірі 7673,40 грн. ( виходячи з розрахунку 3654 +4019,40 грн.)

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» -задовольнити. Спеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 серпня 2016 року в частині відмови ОСОБА_2 акціонерному товариству «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 0314/1207/45-006 від 18.12.2007 року, яка станом на 10.02.2015р. складає 31223,68 дол.США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 10 лютого 2015 рпоку становить - 775611,67 грн., та складається із заборгованості за кредитом - 29655,35 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 736653,57 грн., заборгованості за відсотками в сумі 1470,76 дол.США, що за курсом НБУ в гривневому еквіваленті складає 36518,76 грн., пеню у розмірі 2439,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7673,40 грн.

В інший частині рішення судузалишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: