АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/1420/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2332/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю апелянта ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розмірі аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звертаючись до суду зазначав, що рішеннями Волочиського районного суду від 12.03.2013 року та від 12.07.2016 року з нього стягнуто аліменти в розмірі відповідно: ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ? частини на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином, з позивача на двох неповнолітніх дітей стягуються аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку. У звязку із встановленої практики щодо стягнення аліментів на 2-х неповнолітніх дітей, аліменти стягуються в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку боржника щомісячно, а тому позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачок на двох дітей до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на кожну, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Рішенням Волочиського районного суду від 15 листопада 2016 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2

_______________________________________________________________________ Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Справа № 22ц/792/2331/16

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 50

О.М. згідно рішення Волочиського районного суду від 12.07.2016 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ? частини на дитину, встановивши розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відмовлено ОСОБА_1 в частині задоволення його позову до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення нею повноліття. Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що під час розгляду справи посилався на те, що отримує невелику заробітну плату, часто хворіє і більшу частину зарплати витрачає на придбання дорогих ліків та продуктів дієтичного харчування. На думку апелянта, суд його пояснень належним чином не перевірив, не мотивував свого висновку щодо відмови у позові з урахуванням його матеріального становища, а також не врахував, що при визначенні розміру аліментів, які стягуються із одного з батьків не взяв до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Адже відповідачка ОСОБА_2 працює, отримує непогану заробітну плату та має можливість надавати утримання доньці як і апелянт. Тому ОСОБА_1 просить суд оскаржуване рішення в частині відмови у позові скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт та відповідачка ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлено, що апелянтом оскаржується рішення в частині відмови у позові. В решті рішення сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до рішення Волочиського районного суду від 12.03.2013 року та виданого на його основі виконавчого листа, позивач сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2013 року і до повноліття дитини.

Згідно рішення Волочиського районного суду від 12.07.2016 року та виданого на його основі виконавчого листа, з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2016 року і до повноліття дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ці вимоги є недоведеними, адже позивачем не надано доказів про зміну його матеріального або сімейного стану, погіршення його стану здоровя чи зміну обставин, які впливають на визначені розміри платежів, враховуючи, що проживання з іншою співмешканкою не тягне за собою обовязок апелянта її утримувати.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону, на які суд посилався при ухваленні рішення.

Так, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України ( ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права є безпідставними, адже суд при ухваленні рішення посилався на ст. 192 СК України, яка регулює питання щодо зміни розміру аліментів.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було перевірено його пояснення щодо стану здоров»я та матеріального стану є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України було дано оцінку усім доказам по справі, що надавалися учасниками процесу і ці доводи зводяться до незгоди з оцінкою доказів.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що майновий та сімейний стан і стан здоров»я ОСОБА_1 після ухвалення Волочиським районним судом 12.07.2016 року рішення про стягнення аліментів з апелянта на користь ОСОБА_3 не змінився, позивач є працездатним, офіційно працевлаштований, має достатній рівень заробітної плати, відрахування із його заробітку не перевищують 50 % його доходу і визначений судом розмір аліментів на двох дітей не є надмірним розміром та не перевищує встановлених ст.26 Закону України "Про оплату праці" та ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" 70% від заробітної плати, а сума, що залишається позивачу після відрахування аліментів не менша за суму прожиткового мінімуму.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що апелянт отримує невелику заробітну плату, часто хворіє і більшу частину зарплати витрачає на придбання дорогих ліків, продуктів харчування, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже наявних доказів про зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я апелянтом до суду першої інстанції надано не було.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не враховано обов»язки другого із батьків на утримання дитини, колегія суддів їх вважає такими, що не заслуговують на увагу, адже судом було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату та утримує неповнолітню дитину.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається

Керуючись ст. ст. ст. ст. 307, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_7

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_8