АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про визнання особи вкладником банку, включення до списку вкладників та визнання кредитором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про визнання особи вкладником банку, включення до списку вкладників та визнання кредитором.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16 липня 2012 року між позивачем

ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №21 було укладено договір №6044/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті на суму 12 000 Євро із нарахуванням а виплатою процентів за ставкою 8,5% річних з 16.07.2012 року по 21.07.2013 року.

На виконання зазначеного договору позивачем були внесені грошові кошти у сумі 12 000 євро, що підтверджується квитанцією №12 від 16.07.2012 року. Після закінчення строку дії договору банківського вкладу відповідачем кошти повернуті не були.

17 вересня 2015 року рішенням дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №171 у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» введено тимчасову

____________________________________________________________________

22ц/794/1410/2016 р. Головуючий у 1інстанції ОСОБА_4

Категорія 27 доповідач Владичан А.І.

адміністрацію та призначено ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_3

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230, «Про початок процедури ліквідації AT «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Повноваження ліквідатора делеговано відповідачу ОСОБА_2 особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_3

Позивач звернулася до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення коштів банківського вкладу, включення до реєстру вкладників AT «Банк «Фінанси та Кредит» та виплати належного відшкодування за вкладом, проте, відповідачем зазначена заява була залишена без реагування, ОСОБА_1 кошти не були повернуті, а сама позивач не була включена до реєстру вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Просила визнати її вкладником AT «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору №6044/370-12 від 16 липня 2012 року про банківський строковий вклад Ф&К Пенсійний в іноземній валюті у сумі 12 000 Євро з нарахованими на нього відсотками у сумі 1020 Євро;

зобовязати ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 включити її до списків вкладників AT "Банк"Фінанси і Кредит", які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором №6044/370-12 від 16 липня 2012 року про банківський строковий вклад Ф&К Пенсійний в іноземній валюті у сумі 12 000 Євро з нарахованими на нього відсотками у сумі 1020 Євро за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобовязати ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» включити грошові вимоги ОСОБА_1 за вказаним договором у частині, що не покривається гарантованою сумою відшкодування до IV черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_1 вкладником AT «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору №6044/370-12 від 16 липня 2012 року про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» в іноземній валюті у сумі 12 000 євро з нарахованими на нього відсотками у сумі 1020 євро.

Зобовязано ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПА «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до списків вкладників AT «Банк"Фінанси і Кредит», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором №6044/370- 12 від 16 липня 2012 року про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» в іноземній валюті у сумі 12 000 Євро з нарахованими на нього відсотками у сумі 1020 Євро за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобовязано ОСОБА_2 особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» включити грошові вимоги ОСОБА_1 за договором №6044/370-12 від 16 липня 2012 року про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» в іноземній валюті у сумі 12 000 Євро з нарахованими на нього відсотками у сумі 1020 Євро у частині, що не покривається гарантованою сумою відшкодування, до IV черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Шевченківського районного суду ОСОБА_5 від 22 вересня 2016 року заяву ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, неповно досліджено всі обставини справи, рішення є незаконне а необґрунтоване.

Посилаючись на ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивача не може бути включено до списків вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами, оскільки позивач на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку не був вкладником банку за зазначеним договором. Вказаний договір жодним чином не обліковується в операційній системі банку, грошові кошти за ними не надходили на відповідні рахунки.

Вважає, що позивачем не дотримано письмової форми договору банківського вкладу, а тому такий правочин є нікчемним.

Крім того, чинним законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством.

Вказує, що кошти не надходили на відповідні банківські рахунки. 28.07.2014 року відкрито кримінальне провадження №0000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України відносно посадових осіб АТ «Фінанси та Кредит», які, зловживаючи своїм службовим положенням, володіючи доступом до бази даних банківської установи, в тому числі до рахунків клієнтів, за період з 15.02.2012 року по 25.07.2014 року умисно шляхом внесення неправдивих відомостей у документи незаконно привласнювали кошти клієнтів банку.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 рокута ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення або зміни рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов про включення до списку вкладників та визнання кредитором, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що між сторонами виникли зобовязальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника), внаслідок чого у відповідача ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» були відсутні підстави не включати позивача до реєстру вкладників, які мають право на повернення гарантованих коштів.

Колегія суддів вважає вірними зазначені висновки суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 21 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_6 був укладений Договір про банківський строковий вклад (депозит) №6044/370-12, назва вкладу Ф&К Пенсійний в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.1 договору сума вкладу (депозиту), яку позивач передала в управління відповідача, становить 12000 євро (а.с.21-23).

Внесення коштів на вкладний рахунок підтверджено квитанцією №12 про здійснення касової операції від 16 липня 2012 року на строк з 16 липня 2012 року по 21 липня 2013 року (а.с.24).

Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_7 з приводу повернення депозитних коштів, однак їй було відмовлено з посиланням на вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Частиною першою ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списання з рахунка вкладника з інших підстав

Згідно із ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Виходячи зі змісту ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі Положення), п.8 гл.2 розд. III Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003 року за № 768/8089 (далі Інструкція), яка була чинною на момент укладення договору банківського вкладу 1 листопада 2008 року, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу(правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі №6-17 цс12).

Відповідно до п.1.3 розділу ІУ Інструкції про ведення касових операцій банками України , затвердженої постановою НБУ №174 від 01.06.2011 року, в редакції яка діяла на час укладення з позивачем договору про строковий банківський вклад, касові документи мають містити такі обовязкові реквізити:

найменування банку, який здійснює касові операцію, дату здійснення, зазначення платника та отримувача суми касової операції, призначення платежу, підпис платника та працівника банку,уповноваженого здійснювати касові операції.

До обовязкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім вищезазначених), належать номер рахунку отримувача та найменування та код банку.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивач ОСОБА_1 надала договір №6044/370-12 про банківський строковий вклад Ф&К Пенсійний в іноземній валюті, квитанцію №12 про здійснення касової операції від 16 липня 2012 року.

Зазначена квитанція містить найменування банку, який здійснював касову операцію філія «Прикарпатське регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит», дату здійснення 16.07.2012 року, зазначений платник та отримувач, сума касової операції 12000 євро, еквівалент у гривнях 116 873,65 грн, призначення платежу - надходження коштів на депозитний рахунок ОСОБА_1 згідно депозитної угоди №6044/370-12 від 16.07.2012 року, підпис працівника банку, номера рахунків - дебет 0978, кредит 8/4001.

Тобто вищенаведена квитанція містить всі реквізити, визначені п.1.3 розділу ІУ Інструкції про ведення касових операцій банками України, в редакції, яка була чинною на час укладення договору з позивачем.

Враховуючи вищенаведене доводи апелянта про нікчемність договору банківського вкладу, укладеного з позивачем ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються письмовими доказами у даній справі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України у справі №6-352 цс16 від 06.04.2016 року, договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобовязання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обовязок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобовязальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). З огляду на вищезазначене з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищезазначеним злочином, вчиненим його працівниками при виконанні їх посадових обовязків.

З урахуванням наведеного доводи апелянта щодо відкриття кримінального провадження №0000595 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України відносно посадових осіб АТ «Фінанси та Кредит» не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції, так як банку, відповідачу у даній справі, заподіяно шкоди злочином його працівниками при виконанні їх посадових обовязків, а не клієнту позивачу ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним.

Постановою правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року №898 відповідно до ст. 77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2015 року №230 розпочато процедуру ліквідації банку.

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про включення її до загального реєстру вкладників та виплату суми вкладу з відсотками, однак їй було відмовлено.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

ОСОБА_2 особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду передбачені статтею 37 Закону № 4452-VI. Згідно з частинами першою та другою зазначеної норми Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. ОСОБА_2 особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону,про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини друга і третя статті 37 Закону № 4452-VI).

ОСОБА_2 особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. ОСОБА_2 особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 1 ч. 5 с. 36 Закону № 4452-VI передбачено, що обмеження щодо заборони задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Статтею 52 Закону № 4452-VI встановлено черговість задоволення вимог кредиторів банку. Згідно з п. 4 ч. 1 вказаної статі вимоги вкладників фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб підприємців), які не є повязаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, відносяться до VI черги.

За таких обставин, у спорах, пов'язаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі спори, зокрема, про банкрутство.

Банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури (ст.1 Закону).

Частиною 8 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому вона протиправно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, а в частині, що не покривається гарантованою сумою відшкодування, доVI черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_7.

Разом з тим, що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання її вкладником, то такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Визнання особи вкладником не передбачений діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання ОСОБА_1 вкладником AT «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору №6044/370-12 від 16 липня 2012 року про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» з ухваленням рішення про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 червня 2016 року в частині визнання ОСОБА_1 вкладником AT «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору №6044/370-12 від 16 липня 2012 року про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» в іноземній валюті у сумі 12 000 євро з нарахованими на нього відсотками у сумі 1020 євро скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про визнання особи вкладником банку відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: