Справа № 347/2205/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

секретаря Борисової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради, Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подала на розгляд суду позовну заяву до Косівської міської ради, Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 про визнання права власності.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала повністю і просила розглядати справу за її відсутності.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_1, вбачається, що вона є членом Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2. Їхнім товариством побудовано п'ятиповерховий багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_1. відповідно до розподілу вона отримала квартиру № 11 на першому поверсі будинку. Починаючи з липня 1999 року вона з сім'єю проживає в даній квартирі за вказаною адресою на підставі ордера, виданого Косівською міською радою. Оскільки позивачем було сплачено всі внески і заборгованості перед ЖБК позивач не має, вона вважає себе власником належної їй квартири. Про це свідчить довідка, видана головою Косівського товариства співвласників ЖБК № 2.

Просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1

Представник відповідача Косівської міської ради - міський голова ОСОБА_3 і представник відповідача Косівського товариства співвласників житлово-будівельного кооперативу № 2 - голова ОСОБА_4, у судове засідання не з'явилися, подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. Заперечень щодо позову не мають.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, із копії ордеру на житлове приміщення № 8 виданого позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому № 22 від 23 лютого 2000 року вбачається, що ордер виданий позивачу ОСОБА_1 на вселення в житлове приміщення площею 26 кв.м. в квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з копією технічного паспорту на квартиру за адресою АДРЕСА_1, виготовленого на замовлення позивача 15 листопада 2016 року, вбачається, що квартира має житлову площу 29,6 кв.м.

Вартість вказаної квартири згідно з копією висновку № 021216/1 становить 48 735,00 грн.

Відповідно до копії довідки від 06 грудня 2016 року виданої Косівським товариством співвласників житлво-будівельного кооперативу № 2 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є членом Косівського Товариства співвласників ЖБК № 2 і має у власності двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Заборгованості перед ЖБК ОСОБА_1 немає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно з п. 5 і п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію", стаття 384 ЦК).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на квартиру, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права забезпечить належне його відновлення.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 384, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Бельмега