У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнка В.В. про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника, стягувач: Держава Україна, боржник: ОСОБА_3, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з вищезазначеним поданням мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-3 від 22.07.2010 року Апеляційного суду м. Києва про конфіскацію всього майна, яке є власністю засудженого ОСОБА_3, в дохід держави.

Зазначає, що в ході здійснення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню було встановлено, що за боржником на праві власності зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 в якій він значиться зареєстрованим.

Посилається на те, що державним виконавцем здійснювались неодноразові виходи за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису майна боржника, однак державному виконавцю двері ніхто не відчиняє, про що складено відповідні акти.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 376 ЦПК України звертається з даним поданням до суду та просить постановити ухвалу про примусове входження до жилого приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1, 1/3 частина якої належить ОСОБА_3 з метою подальшого опису й арешту нерухомого майна боржника та реалізації на користь держави у відповідності до вимог чинного законодавства.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду подання повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд зважаючи на скорочені строки розгляду даної категорії справ, вважає за можливе розглядати справу за відсутності державного виконавця, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на примусовому виконанні Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві дійсно перебуває виконавчий лист № 1-3, виданий 22.07.2010 року Апеляційним судом м. Києва про конфіскацію всього майна, яке є власністю засудженого ОСОБА_3, в дохід держави.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 17.08.2010 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 20857301.

21.08.2010 року державним виконавцем винесено постанову про оголошення в розшук всього майна боржника.

21.08.2010 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з розшуком майна боржника.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.06.2014 року за боржником ОСОБА_3 на праві власності зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

28.09.2010 року, 21.07.2011 року, 22.03.2012 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису майна боржника, однак державному виконавцю двері ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти.

За приписами статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 64 ЗУ «Про виконавче провадження» чинного на день виникнення правовідносин, майно, що підлягає конфіскації, вилучається. Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 124 Конституції України в редакції чинній на день виникнення правовідносин, визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами п.п. 4, 10 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги державного виконавця знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 124 Конституції України, в редакції чинній на день виникнення правовідносин, ст.ст. 11, 17, 27, 52, 64 ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, керуючись ст. 376 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнка В.В. про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника, стягувач: Держава Україна, боржник: ОСОБА_3 - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до жилого приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1, 1/3 частина якої належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою здійснення виконавчих дій.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко