У х в а л а

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и л а:

Центральний районний суд м. Миколаєва рішенням від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 19 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила; рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2016 року залишила без змін.

22 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 203, 215 Цивільного кодексу України та статей 1, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2013 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 19 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів про те, що умови укладеного сторонами споживчого кредиту не можна вважати несправедливими щодо позичальника, а також такими, що істотно порушують баланс інтересів сторін та направлені на здійснення використання нечесної підприємницької діяльності, оскільки перед його укладенням товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» повідомило позивача про умови кредитування, договір містив відомості щодо процентної ставки та валютні ризики.

Разом з тим в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2013 року, наданій заявником для порівняння, касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, виходив з того, що відповідно до частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» умови кредитного договору є несправедливими, оскільки створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Отже, правові висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведеній ухвалі суду касаційної інстанції та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокапітал» про захист прав споживачів за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 9 лютого 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко