Справа № 468/1136/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Янчук С.В., при секретарі Шевчук Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Христофорівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько позивача ОСОБА_2. Після його смерті тітка (його дружина) 25 лютого 2003 року отримала свідоцтво на право спадщину за законом, спадкова справа №516/2002, зареєстровано у реєстрі за №1-152.

У відповідності до вказаного свідоцтва спадкове майно складалося з цілого житлового будинку, свого паю, грошових внесків та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,59 га, розташованої на території Христофорівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 від 22 травня 2001 року.

ОСОБА_3 06 серпня 2008 року було складено заповіт, яким все її майно заповідала ОСОБА_1, тобто її племінниці.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, після її смерті позивач отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом від 18 липня 2011 року, спадкова справа №73/2010.

Однак позивачка не звернула уваги на той час, що до спадкового майна не увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,59 га, розташованої на території Христофорівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

В липні 2016 року вона звернулася до Держкомкадастру для отримання правовстановлюючих документів на вказану вище земельну ділянку.

Однак до спадкового майна ця ділянка не увійшла, оскільки за життя її тітка ОСОБА_3 не зверталася до Держкомкадастру для подальшої реєстрації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,59 га, розташованої на території Христофорівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

28 липня 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. з заявою про видачу свідоцтва про на спадщину на майно, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,59 га, розташованої на території Христофорівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

У видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності на вказану земельну ділянку на спадкодавця ОСОБА_3

Від позивачки надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнають, проти задоволення не заперечують.

Дослідивши матеріали справи ( копію державного акту серії НОМЕР_1, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.2003 року,копію заповіту від 06.08.2008 року, копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, свідоцтва про право на спадщину від 18.07.2011р., копію постанови нотаріуса від 28.07.2016р., витяг із технічної документації від 29.07.2016р) суд вважає позовні вимоги доведеними та такими що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишилося спадкове майно - земельна ділянка загальною площею 5,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Христофорівської сільської ради Баштанського району. Позивачка є єдиним спадкоємцем відповідно до заповіту від 06.08.2008 року.

Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В силу вимог ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Враховуючи викладене, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.. 10,60, 212, 215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку загальною площею 5,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Христофорівської сільської ради Баштанського району в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області, через Баштанський районний суд, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

СУДДЯ: