Справа № 625/200/16-ц
Провадження № 2/625/84/16
01.12.2016 року с.Різуненкове
Коломацький районний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Яковенка А.О., за участю секретаря судового засідання Рахімова О.Б.,
відповідача не прибув,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21.11.2000 року суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування яких зазначив наступне. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21.11.2000 року цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 9000 грн. З того часу, вказане судове рішення у добровільному або примусовому порядку не виконано. Вказане свідчить про те, що з відповідача на даній справі підлягають стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року. Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Відповідач в судові засідання, призначені на 06.10.2016 року, 27.10.2016 року, 17.11.2016 року та 01.12.2016 року не прибув, про час, дату та місце судових засідань був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації, що підтверджується поштовими відправленнями в матеріалах справи, повернутими до суду у звязку з закінченням строку зберігання (а.с. 59-60, 72-73, 92-93), заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлення про причини неявки, визнані судом поважними, до суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або відповідача відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає, що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами.
Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 01.12.2016 року у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості визначено про заочний розгляд вказаної справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних збитків суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року, а вказані обставини, а саме: завдання шкоди позивачеві, частково ґрунтується на фактах, встановлених рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21.11.2000 року.
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21.11.2000 року цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 9000 грн. (а.с. 4). Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких умов, суд приходить до висновку, що у преюдиційному порядку встановлений факт наявності між сторонами у справі договірних правовідносин та наявності суми боргу у вказаних правовідносинах у розмірі 9000 грн. з боку ОСОБА_2 (боржник) на користь ОСОБА_1 (кредитор), у звязку з чим вказана обставина не підлягає доказуванню по справі.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача згідно рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21.11.2000 року суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до довідки Головного управління статистики у Харківській області від 17.10.2016 року за № 06-76/1136 індекс споживчих цін за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року складає 5.617 (а.с. 74).

Таким чином, враховуючи час прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем з листопада 2000 року по квітень 2016 року, суд приходить до висновку, що сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає: 9000 грн.* 5.617, що складає 50553 грн.

При цьому, три проценти річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року складають: 9000 грн. * (16*3+1.5)%, що складає 4455.00 грн.

Враховуючи викладене, повна сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року, складає: 50553 грн. + 4455.00 грн., що складає 55008 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, письмових заперечень щодо поданого позову до суду не надав, тобто використав свої процесуальні права як особи, яка бере участь у справі, на власний розсуд, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів.

За таких умов, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення у розмірі стягнення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року у розмірі 55008 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких умов, позивачеві з боку відповідача підлягають до відшкодування витрати зі сплати судового збору в сумі 551.20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 607, 623, 625 ЦК України, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 11, 57, 60, 61, 77, 88, 212 214, 223, 224, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми за період з листопада 2000 року по квітень 2016 року у розмірі 55008.00 (пятдесят пять тисяч вісім грн. 00 коп.) грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 551.20 (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.) грн.

4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

5. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено 02.12.2016 року.

ССуддя: ОСОБА_3