РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі- Потюк В.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до ОСОБА_4,

третя особа: ОСОБА_5

про відшкодування матеріальної, моральної шкоди внаслідок залиття квартири та стягнення судових витрат, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача, в якому просять стягнути з ОСОБА_4 матеріальні збитки внаслідок залиття квартири в сумі 501 грн., 250 грн. втрати за проведення експертизи, 300 грн. оплату за юридичну допомогу, 229,40 грн. витрат на судовий збір, 23 грн. витрат на ксерокопії документів та 1500 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивують тим, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач проживає поверхом вище у кв.5-5-а. 28 серпня 2013 року з вини відповідача відбулось залиття їх квартири, про що комісією ЛКП Затишне було складено акт. Відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодовувати збитки, завдані залиттям квартири, тому просять позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищевикладеним, просить позов задоволити.

У судове засідання позивачка ОСОБА_3 не зявилася, однак з поданої заяви та доручення видно, що вона просить справу слухати у її відсутності та доручає представляти її інтереси ОСОБА_2, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечив позивач ОСОБА_2.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, про що не заперечив позивач ОСОБА_2.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечив позивач ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивачі- Чліянц Р.Я., ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач- Зіменковський А.Б. проживає у кв.5-5-а по вул.Метрологічній, 4 в м.Львові. Квартира останнього розташована поверхом вище, над квартирою позивачів та третьої особи. 28 серпня 2013р. відбулося залиття квартири позивачів, з вини мешканця квартири №5-5-а будинку 4 по вул.Метрологічній в м.Львові - ОСОБА_4

Внаслідок залиття було пошкоджено приміщення вбиральні стіни та стеля, у квартирі 2-а, де проживають позивачі та третя особа. Зазначені обставини стверджуються актом ЛКП „Затишне від 28 серпня 2013р./а.с.6/.

Відповідно до звіту про оцінку розміру відшкодування збитків при пошкодженні квартири АДРЕСА_1 /а.с.7-20/ ринкова вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт за вищевказаною адресою становить 501,00грн.

Згідно з висновком №3993 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №465/9431/13-ц, складений 22.08.2016 року ЛНДІСЕ, експертом ОСОБА_6, що встановити причину та хронологію залиття приміщень квартири №2а по вул.Метрологічній, 4 в м.Львові, станом на час проведення дослідження, візуальним оглядом та експертним шляхом технічно неможливо. Вартість відновлюваних ремонтних робіт(вартість залиття) квартири 2а по вул.Метрологічній, 4 в м.Львові, стном на час проведення дослідження, становить 1313 грн.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» визначено, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно ст. 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Крім того, у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» розяснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен зясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові обєктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Відповідно до п.6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв'язку з цим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

У суду виникає сумнів у вірності 1 п.) висновку №3993 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №465/9431/13-ц, складений 22.08.2016 року ЛНДІСЕ, експертом ОСОБА_6, щодо причини та хронологію залиття приміщень квартири №2а по вул.Метрологічній, 4 в м.Львові, оскільки експерт не дав конкретної відповіді на порушене перед ним питання.

Крім цього, суд враховує, що відповідачем неодноразово здійснювалось залиття квартири позивачів, що також береться судом до уваги у даній справі.

При цьому, сторони по справі у судому засіданні не заявляли клопотання щодо проведення повторної та додаткової судово-психіатричної експертизи, а в суду не було нових підстав для проведення таких, тому суд виходить із наявних у матеріалів справи доказів.

Частиною 2 ст. 147 ЦПК України передбачено, що суд має право за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи запропонувати експерту дати усне пояснення свого висновку. Однак отримати пояснення від експерта суду не виявилось можливим, оскільки останній не зявися на виклик до суду.

Згідно роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами (п. 2), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування морально(немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

Відповідно до ст.22 ч.2 п.1 ЦК України збитками є витрати, які особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 386 ч.3 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що має місце заподіяної матеріальної шкоди, а саме пошкодження 28.08.2013 року стелі та стіни у вбиральні у квартирі позивачів, яка сталася з вини відповідача, що визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду та інших негативних наслідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення, а тому зазначена шкода вартість відновлюваного ремонту квартири підлягає до відшкодування в розмірі 501,00 гривень із відповідача на користь позивачів

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди»при заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З пояснень позивача ОСОБА_2, який є представником позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні вбачається, що дійсно позивачі перенесла моральні страждання у звязку зі знищенням праці та ремонту квартири, що вимагає додаткових зусиль її для створення умов для проживання їх, заподіянням стресу та погіршенням стану їх здоровя, а тому суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачам було завдано і моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях через пошкодження її майна, що негативно впливає на стан її здоровя.

За таких обставин, оскільки дійсно встановлено, що з вини відповідача позивачам було заподіяна моральна шкода, однак заявлений позивачами розмір 1500 гривень моральної шкоди, суд вважає завищеним, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь на кожного позивача 250 грн. моральної шкоди. При призначенні розміру суд враховує характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних страждань їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини відповідачів та інші обставини справи, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищезазначене та на підставі ст.84, 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь позивачів вартість сплаченої експертизи 250грн., 300 грн. витрат за юридичну допомогу, 229,40 грн. витрат на судовий збір, 23 грн. витрат на ксерокопії документів.

Керуючись ст.ст.3,4,10,11,27,31,57-60,84,88,169,209,212-215,218,232 ЦПК України, ст.ст.15,16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяну майнову шкоду залиттям квартири в сумі 501 грн., судові витрати: вартість сплаченої експертизи 250 грн., 300 грн. витрат за юридичну допомогу, 229,40 грн. витрат на судовий збір, 23 грн. витрат на ксерокопії документів, а всього разом 1303,40 грн.(одна тисяча триста три гривень сорок копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 250(двісті пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду у розмірі 250грн.(двісті пятдесят гривень)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.