Провадження № 2/752/4681/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16.11.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав та стягнення компенсації, суд -

Встановив

Представник позивача звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила захистити порушені шляхом розповсюдження без дозволу позивача творів образотворчого мистецтва фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 авторські права ОСОБА_1 на твори образотворчого мистецтва, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 50750.00 грн. та судових витрат.

В обґрунтування позову представник вказував, що 06.05.2016 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», господарську діяльність в якому здійснює фізична особа - підприємець ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зафіксовано факт розповсюдження (реалізації, продажу) обкладинки на паспорт «Тематична».

У структурі товару використано твори образотворчого мистецтва - мальовані зображення, які було створено за допомогою матеріалів з сайту ІНФОРМАЦІЯ_2. Сайт та всі матеріали до нього є власністю Позивача як і зазначається в нижній частині сайту.

Під матеріалами до сайту розуміється - самостійні твори образотворчого мистецтва, що згруповані в 12 груп, за допомогою яких будь яка особа має право створити собі «аватарку» для використання в соціальних мережах.

Розповсюдження зазначеного товару є протиправним та таким, що порушує права позивача, оскільки по-перше однозначної ідентифікації товару, який розповсюджував відповідач із малюнками з популярної інтернет - сторінки: «ІНФОРМАЦІЯ_2» права на складові матеріали якої як і сам сайт належать позивачу, а по-друге позивач не надавала відповідачу згоди на використання немайнових і виключних прав, а саме на: розповсюдження продукції з використанням об'єктів авторських прав, які їй належать.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є автором малюнків складових частин «аватарок» до Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_2».

06.05.2016 року у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 придбано обкладинку на паспорт «Тематична», в структурі якої використано твори образотворчого мистецтва, а саме мальовані зображення, які було створено за допомогою матеріалів з сайту ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії товарного чеку № 13 від 06.05.2016 року вбачається, що, господарську діяльність у даному магазині Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

За змістом положень ч. 1 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та ч. 1 ст. 435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору, фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено, що авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об'єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею.

До майнових прав автора належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами, а саме дозволяти або забороняти, зокрема розповсюдження творів шляхом продажу, відчуження іншим способом, а також подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і будь-який час за їх власним вибором (ст. ст. 440, 441 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Статтею 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені ст. ст. 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені ст. ст. 15, 39 - 41 цього Закону, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

В абзаці 5 ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», встановлено, що виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 441 ЦК України, використанням твору є його продаж.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: твори образотворчого мистецтва.

При порушенні будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право звертатися до суду за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав (частина перша статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Відповідачем не надано суду доказів того, що позивачем надався дозвіл використання «аватарок» з вказаного Інтернет-ресурсу.

Тому суд приходить до висновку про відповідачем порушені авторські права відповідача.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визначаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі (пункт 42 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» № 5 від 4 червня 2010 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтований розмір компенсації, яку просить стягнути відповідач, а саме у розмірі 50750 грн., що в свою чергу складає 35 мінімальних заробітних плат.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав та стягнення компенсації - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (01033, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму компенсації в розмірі 50750 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., а всього 51301 грн. 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя