Справа № 459/3875/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом Червоноградської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 з участю третьої особи КП «Червонограджитлокомунсервіс» про виселення,

В С Т А Н О В И В :

Червоноградська міська рада звернулась до суду із даним позовом до відповідача про виселення, у якому просить виселити ОСОБА_2 із житлового приміщення, що за адресою м. Червоноград, вул.Козацька,9/7, без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову послались на те, що остання самоправно зайняла спірне житло, тому підлягає виселенню на підставі ст.ст.109,116 ЖК УРСР, однак у добровільному порядку цього не робить.

03.03.2016 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов, що прийнятий ухвалою суду від 07.04.2016 року до спільного розгляду з первісним позовом. В подальшому зазначений позов було залишено без розгляду за заявою відповідачки ОСОБА_2 на підставі ухвали судового засідання від 07.12.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, подав заяву про завершення розгляду справи у відсутності представника Червоноградської міської ради Львівської області.

ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги заперечили. 31.10.2016 року та 07.12.2016 року в судове засідання не зявились.

Представник третьої особи КП «Червонограджитлокомунсервіс» позов підтримав.

Враховуючи, що сторони по справі дали пояснення відносно позову у попередніх судових засіданнях, в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що розгляд справи можливо завершити у відсутності сторін без фіксування судового процесу на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче:

Вислухавши пояснення сторін, представників, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази у справі, суд прийшов на наступного висновку.

Даний спір розглядався неодноразово. Сам спір виник навколо права користування житловим приміщенням, що за адресою м.Червоноград, вул.Козацька, 9а/7.

Зокрема, згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.12.2013 року у справі № 459/2-35/11, позивачкою не було доведено факту проживання із ОСОБА_5 у шлюбі, як і того що вона стала членом його сім'ї, а також що спірне приміщення було постійним місцем їх проживання, ведення ними спільного домашнього господарства, тривалого їх спільного проживання як сім'ї.

В силу приписів ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто вище вказаним судовим рішенням встановлено, що законного право на зайняття спірного приміщення ОСОБА_2 не мала.

З відповіді відділу ОСОБА_6 у Львівській області від 08.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з цим, як вбачається з актів №167 від 09.04.2015 р., №422 від 22.10.2015 р., ОСОБА_2 проживає у спірному житлі без реєстрації.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 116 ЖК України регламентує питання виселення з жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Частиною першою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно п.40 рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло (п. 41).

Втручання держави є порушенням ст.8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у п.2 ст.8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (п.42). Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (п.44).

Встановлено, що ОСОБА_2 має відповідне житло за адресою: м.Червоноград, вул.Козацька, 9а/4. Отже, обставини справи та докази переконливо свідчать, що остання самоправно зайняла спірне житлове приміщення за адресою м.Червоноград, вул.Козацька, 9а/7.

Оскільки ОСОБА_2 проживає у спірному житлі без законних підстав, має окреме житло, то суд вважає, що позов є обґрунтованим й підлягає до задоволення.

Правові стандарти, визначені ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та її тлумаченням Європейським суду з прав людини, на думку сулу, у даній справі повністю дотримані. ОСОБА_2 має змогу переселитись своєчасно та без непомірних витрат. Баланс між інтересами ОСОБА_2А та інтересами територіальної громади також дотриманий.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до ст. 88 ЦПК України, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь Червоноградської міської ради Львівської області 1218 грн. судових витрат, сплачених за подання позову згідно платіжного доручення №770 від 26.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов Червоноградської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 з участю третьої особи КП "Червонограджитлокомунсервіс" про виселення задовольнити.

ОСОБА_2 виселити з житлового приміщення, а саме квартири № 7 у будинку № 9-а на вул. Козацькій у м. Червонограді, Львівської області, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Червоноградської міської ради Львівської області судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: М. Д. Новосад