АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2033/1433/2012 Головуючий суддя І інстанції Іващенко С. О.
Провадження № 22-ц/790/6765/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

В обґрунтування вимог зазначила, що 23 травня 2006 року за договором дарування, вона отримала у власність від своєї бабусі ОСОБА_5 однокімнатну квартиру № АДРЕСА_1.

В зв'язку з відсутністю коштів вона звернулась до ОСОБА_3 з проханням позичити їй 5000 доларів США на строк до кінця 2009 року. Відповідач надав кошти, однак у забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення грошових коштів, наполіг на укладанні тимчасового договору купівлі -продажу.

08 вересня 2009 року укладено договір купівлі-продажу спірної квартири та посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А.

До кінця 2009 року позика була повернена. Після сплати боргу вона звернулась до відповідача з проханням виконати домовленість та повернути їй у власність спірну квартиру. ОСОБА_6 пообіцяв це зробити, однак, у призначений час на зустріч для оформлення у нотаріуса договору купівлі - продажу не з'явився, після чого на дзвінки не відповідає, за місцем реєстрації, вказаним у договорі купівлі - продажу, відсутній.

Вважає, що договір купівлі- продажу, укладений з ОСОБА_6, є фіктивним. Грошові кошти від ОСОБА_6 за передану у власність квартиру не отримувала, а отримала від нього у борг 5000 доларів США, які потім йому повернула у встановлений за домовленістю строк. Отже, вона не отримала матеріального блага за відчужене нею майно.

Просить визнати недійсним договір купівлі -продажу квартири АДРЕСА_1 від 08 вересня 2009 року, укладений з ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., реєстраційний номер № 3378.

Представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що позивачем не доведено наявність тяжкої обставини, яка змусила її укласти договір купівлі-продажу спірної квартири. Доводи ОСОБА_2 про те, що вона нібито не мала наміру втратити право власності на спірну квартиру, спростовуються умовами договору купівлі-продажу квартири, де позивач-продавець зазначила, що вказана в договорі квартира нікому іншому не продана, не заставлена, не надана в іпотеку та інше. Відповідно до умов оспорюваного договору купівлі-продажу сторони підтвердили, що однаково розуміють значення та умови цього договору, а також, що він не носить характеру фіктивного або удаваного та за твердженням сторін у них відсутні обставини, що примушують укласти цей договір на вкрай невигідних умовах.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні просила позов задовольнити. Зазначила, що 11 жовтня 2012 року вона купила у позивача ОСОБА_2 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А.. На час укладання договору купівлі-продажу між нею та ОСОБА_2 право власності було зареєстровано за позивачкою. Вона є власницею спірної квартири, проте в провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до неї про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, провадження у якій зупинено до вирішення даного спору.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО Широкова В.А. в судове засідання не з'явилась. Надала письмові пояснення в яких зазначила, що нею 08 вересня 2009 року посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі наданих правовстановлюючих документів. Відповідно до положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій сторонам правочину роз'яснювались їх права та обов'язки, а також попереджались про наслідки вчинення нотаріальних дій. Нотаріусом також була перевірена відсутність заборони відчуження або арешту зазначеної квартири. Перед підписанням договору купівлі-продажу квартири нотаріусом було забезпечено ознайомлення зі змістом договору сторін правочину, після чого він був ними підписаний.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2

Зазначає, що ОСОБА_2 не мала наміру укладати договір купівлі-продажу, оскільки між сторонами було укладено договір позики.

Після посвідчення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_6 житлом не цікавився, не користувався квартирою, квартира залишилась у користуванні ОСОБА_2

Також зазначає, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 березня 2012 року, скасованим ухвалою суду від 12 травня 2016 року, договір купівлі-продажу квартири визнано недійсним.

11 жовтня 2012 року вона купила спірну квартиру у ОСОБА_2 На час укладення договору з позивачкою згідно витягу із Державного реєстру речових прав, право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 Вона купила квартиру за 215014 грн., вклавши в покупку квартири всі заощадження. Квартира необхідна для проживання її та родини. Іншого житла вона не має.

Вона придбала квартиру за відплатним договором у ОСОБА_2 та не знала і не могла знати, що продавець не мала права проводити відчуження квартири.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що правочин вчинений із порушенням норм діючого законодавства, та що при його укладенні не додержані вимоги, визначені ст. 203 ЦК України.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23 травня 2006 року отримала від ОСОБА_5 у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 4). 08 вересня 2009 року згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Широковою В.А. зареєстрованого в реєстрі за № 378, ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_6 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1. Продаж вчинено сторонами за суму 106200 грн., як згідно п.З договору ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_6 повністю ще до підписання договору.

Згідно ст. 655, 202, 203, 234 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність у всіх учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14.

Договір купівлі- продажу від 08 вересня 2009 року був нотаріально посвідчений, відповідний запис внесено до Державного реєстру правочинів.

Нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавство повідомлено про зміст правочину, наслідки вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 7 та 8 договору купівлі - продажу сторони підтверджують, що однаково розуміють значення й умови цього договору та його правові наслідки, дійсність намірів при його укладанні, а також те, що він не носить характер фіктивного або удаваного. Сторони стверджують, що не позбавлені дієздатності, не перебувають під опікою та піклуванням, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього договору. За твердженням сторін у них відсутні обставини, що примушують укласти цей договір на вкрай невигідних умовах (а.с. 8, 80).

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Доказів, щодо неотримання коштів за вчиненим правочином, відсутності волі на настання юридичних наслідків та укладення між сторонами саме договору позики ОСОБА_2 не надано.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Відповідач категорично заперечує наявність будь-якої іншої мети аніж укладання саме договору купівлі- продажу цієї квартири.

29 січня 2010 року ОСОБА_6 зареєстровано право власності на спірну квартиру в КП «Харківське бюро технічної інвентаризації» на підставі договору купівлі продажу, витяг №2572737. Тобто, підстав вважати, що волевиявлення сторін не було спрямовано на відчуження майна та зміну його власника - не має.

Посилання ОСОБА_2, що після укладення договору купівлі- продажу в спірній квартири залишилась проживати її бабка, що свідчить про фіктивність цього правочину - безпідставне.

Факт проживання члена сім'ї позивачки не впливає на право власності відповідача та не свідчить про його відмову від набуття у власність спірного майна

За таких обставин рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: