Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ластовки Н.Д.,

за участю секретаря - Панасюк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3, батьком якого є відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Реєстрація народження сина проведена відповідно до ст. 126 Сімейного Кодексу України. З дня народження і по теперішній час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1. З відповідачем позивач прожила до 2010 року, а в подальшому припинили стосунки, стали проживати окремо, за різними адресами. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере ніякої участі у вихованні сина. Взагалі, його спосіб життя є асоціальним, він тривалий час зловживає спиртними напоями, схильний до агресії. Крім того, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за станом здоров»я перебуває на диспансерному обліку з діагнозом вроджений порок серця. Син знаходиться на повному утриманні позивача. Комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку, що батько свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи.

В судове засідання позивач та її представник не з"явилися, проте до суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, проте до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Третя особа - Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про день час та розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3, батьком якого є позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с.6).

Судом встановлено, що з дня народження і по теперішній час ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 1354 від 06.07.2016 року. (а.с.10).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за станом здоров»я перебуває на диспансерному обліку з діагнозом вроджений порок серця.(а.с.18).

Згідно висновку Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.08.2016 року №1о21о3/31-7801 визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2..(а.с.8-9).

Згідно з ч. 2 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки повинні поважати дитину.

Стаття 155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Відповідно до ч.1 ст. 164 ЦПК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Стаття 167 Сімейного Кодексу України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, враховуючи те, що відповідач визнав позов, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що до відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути застосований крайній захід впливу як до особи, яка не виконує батьківських обов'язків, а саме позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України "Про охорону дитинства", Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 150, 155, 165, 167 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,58, 208, 212-215, 224-226, 232-233, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою АДРЕСА_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ