Справа №2024/8667/2012
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ольховського Є.Б.

з участю секретаря - Панової Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Департамент труда та соціальної політики Управління служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради про стягнення коштів на утримання спільного майна, забов*язання припинити зловживання правом співвласника, встановлення факту неподільності домоволодіння та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, виділення частки майна в натурі, визначення порядку землекористування та забов*язання не чинити перешкоди -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом в якому вказала що вони є співвласниками по ? частині житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_1 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину а ОСОБА_2 на підставі рішення Орджоникидзевського р/с м. Харкова. Оскільки ОСОБА_2 навмисно не заселяється в спірне домоволодіння ОСОБА_1 змушена самостійно нести витрати пов'язані з утриманням спільного майна у вигляді оплати комунальних послуг половину яких вона і прохає стягнути з ОСОБА_2 на її користь з урахуванням індексі інфляції. Також зазначила що за період не проживання ОСОБА_2 в спірному будинку ОСОБА_1 була змушена добудувати навіс літ. «3» вартістю 1657 грн.; вбиральню-душ літ. «К» - 2075 грн.; ворота №5 вартістю 6191 грн.; хвіртку № 6 вартістю 3109 грн.; огорожу №7 вартістю 21557 грн.; огорожу №8 вартістю 4779 грн.; зливну яму літ. «і» вартістю 9561 грн. а загалом на 48929 грн. В подальшому неодноразово уточнювала свої позовні вимоги в остаточній редакції позову прохала стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму витрат на утримання та збереження домоволодіння за період з січня 2009 по жовтень 2016 року з урахуванням індексу інфляції - 72903.46 грн., витрати за період з грудня 2012 року по серпень 2014 року - 1742.23 грн. а загалом 74645.69 грн. Також прохала забов*язати ОСОБА_2 припинити зловживати правом співвласника спірного домоволодіння, встановити факт що домоволодіння АДРЕСА_1 є неподільним та визнати за ОСОБА_1 право власності на господарські будівлі та споруди жилого будинку: навіс літ. «3» вартістю 1657 грн; вбиральню-душ літ. «К» - 2075 грн.; ворота №5 вартістю 6191 грн.; хвіртку № 6 вартістю 3109 грн.; огорожу №7 вартістю 21557 грн.; огорожу №8 вартістю 4779 грн.; зливну яму літ. «і» вартістю 9561 грн.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 повністю не визнала, подала зустрічний позов в остаточній редакції якого, після отримання висновків експертизи, вказала, що ОСОБА_1 чинить їй перешкоди в користуванні спільною власністю в зв'язку з чим вона прохає забов*язати відповідачку не перешкоджати їй та вселити до спірного домоволодіння, поділити житловий будинок АДРЕСА_1 згідно до 1 варіанту висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1337/7066 від 15.07.2016 року, встановити порядок користування земельною ділянкою згідно до 1 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3884/7548/7551 від 27.08.2013 року та стягнути на її користь судові витрати з відповідачки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник свої позовні вимоги підтримали посилаючись на підстави в ньому викладені. Зустрічний позов не визнали в повному обсязі.

ОСОБА_2 та її представники свої позовні вимоги підтримали посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували.

Залучений за клопотанням ОСОБА_1 до участі в справі, оскільки серед членів родини ОСОБА_1 що постійно мешкає в спірному домоволодінні є неповнолітня онука останньої, в якості 3-ї особи представник Департамент труда та соціальної політики Управління служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради - при ухваленні рішення покладалась на думку суду та прохала максимально дотримуватись прав неповнолітньої особи.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи суд встановив що обидва позову підлягають залишенню без задоволення за наступним:

судом встановлено що сторони по справі є співвласниками житлового будинку 102 по в м. Харкові та їм належить по ? частині (т. 1 с.с. 60, 42-44).

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 половини суми витрат на утримання та збереження спільного спадкового майна задоволенню не підлягають за наступним:

відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності забов*язаний брати участь у витратах на утримання, управління та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів а також нести відповідальність перед третіми особами за забов*язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Право на спадщину виникає з дня відкриття спадщини згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 11.01.2009 року були здійснені наступні витрати: оплата електроенергії, оплата за постачання газу для опалення будинку, оплата за воду, оплата за варочний газ. Також здійснена добудова кількох будівель.

Судом встановлено що в спірному домоволодінні постійно мешкає тільки родина ОСОБА_1 Родина ОСОБА_2 за спірною адресою з дня відкриття спадщини не мешкає та комунальними послугами не користується. Всі вищезазначені комунальні витрати є такими що не пов'язані з необхідним доглядом за будинком оскільки користування комунальними послугами за наявності лічильників є правом а не обов'язком мешканця (наймача). Суд погоджується з доводами зустрічного позову відносно статусу ОСОБА_1 в спірному домоволодінні. З наданих ОСОБА_1 квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається що вона оформила особовий рахунок на спадщину на своє ім'я та користується спірним будинком як наймач.

Згідно до вимог ст.ст. 60, 66, 68 ЖК України наймач забов*язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги Квартплата обчислюється виходячи із загальної площі квартири . Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

ОСОБА_1 направляла 26.09.12 року ОСОБА_2 письмову претензію яку остання не отримала (т. 1 с.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За вимогами ст. 179 ЖК України користування будинками приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями» . Відповідно до п. 5 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з встановленням їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків непридатними для проживання № 189 від 26.11.1984 року, якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків, яку можливо усунути шляхом проведення капітального ремонту, ЖЕО вирішує в установленому порядку питання проведення такого ремонту при цьому мають бути додані: акт обстеження стану житлового будинку з висновком; технічний паспорт жилого будинку з даними про його зношеність;висновок органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку санітарним вимогам.

Докази на підтвердження необхідності здійснення капітального ремонту витрати за який ОСОБА_1 вимагає стягнути з ОСОБА_2 позивачкою не надано.

Ст. 13 ЦК України встановлено що наслідками визнання судом дій сторони зловживанням правом є забов*язання особи припинити зловживання своїми правами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо забов*язання ОСОБА_2 припинити зловживання правом співвласника домоволодіння задоволенню не підлягають за наступним: відповідно до вимог ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Таким чином в незалежності від кількості об'єктів нерухомості у ОСОБА_2 вона як співвласник має право вимагати виділ своєї частки в натурі за наявності такої технічної можливості.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення факту що має юридичне значення - факт неподільності спірного жилого будинку задоволенню не підлягають за наступним: статтею 16 ЦК України не передбачений такий спосіб захисту прав як встановлення факту неподільності речі. Статтею 234 ЦПК України визначено що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження це особливий процесуальний порядок розгляду справ в суді 1 -ї інстанції, що може застосовуватись по відношенню визначеного, чітко обмеженого законом кола цивільних справі, загальною рисою яких є відсутність в них матеріально-правої суперечки між зацікавленими особами. Враховуючи що між сторонами виникла суперечка відносно розподілу домоволодіння встановленню в окремому провадженні факту, як наполягає ОСОБА_1, суперечить статті 234 ЦПК України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на господарські будівлі та споруди жилого будинку: навіс літ. «3» ; вбиральню-душ літ. «К»; ворота №5; хвіртку № 6; огорожу №7; огорожу №8; зливну яму літ. «і» задоволенню не підлягають за наступним: всі зазначені перебудови та добудови в порушення вимог ч. 1 ст. 358 ЦК України здійснені без відома та згоди співвласника - ОСОБА_2 тобто є самочинними. Те що вказані об'єкти нерухомості в технічному паспорті, виготовленому 28.04.2016 року ТОВ «Експертний будівельно-інжинірінговий центр», не вказані як самочинні будівлі - не дають суду підставу вважати що вони здійснені та введені в експлуатацію з дотриманням «Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом», затвердженого у новій редакції рішенням XL сесії Харківської міської ради IV скликання від 28.09.2005р. №188/05.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо її вселення до житлового будинку АДРЕСА_1 та забов*язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні належній їй частині житлового будинку - задоволенню не підлягають за наступним:

згідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог щодо перешкоджання їй користування спільної власністю з боку ОСОБА_1, навпаки матеріалами справи підтверджено що ОСОБА_4 неодноразово пропонувала ОСОБА_2 вселитись до спірного домоволодіння 02.12.2014 року (т. 3 с.с. 80-88) та 14.01.2015 року (т. 3 с.с. 172).

27.08.2013 року було складено висновок судової будівельно-технічної експертизи № 3884/7548/7551 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Бокаріуса за яким запропоновано три варіанти розподілу будинковолодіння № АДРЕСА_1 з відступом від часток співвласників, розрахована компенсація в зв'язку з відступом від часток співвласників, зазначено перепланування, необхідні для здійснення запропонованих варіантів та органи з якими необхідно їх узгодити та запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників (т. 1 с.с. 202-229).

На реконструкцію житлового будинку потрібен проект, дозвіл ДАБК, рішення органів місцевої влади.

Звітом ТОВ «Аргумент-експерт» від 31.10.2013 року ( сертифікат ФГІУ № 15161/13 від 09.09.2013 року) ринкова вартість ремонтно-будівельних робіт та благоустрою земельної ділянки проведеною ОСОБА_1 на 31.10.13 року складає 73640 грн. (т. 2 с.с. 8-40).

ТОВ «Аргумент-Експерт» 11.10.2013 року на замовлення ОСОБА_1 видало технічний висновок про можливість розподілу в натурі домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 згідно до якого розподіл в натурі з виділенням двох ізольованих приміщень з будівельно-технічної точки зору є неможливим, оскільки не забезпечує в майбутньому безпечну експлуатацію житлового будинку та суперечить нормам ДБН та іншим правилам. Визначення порядку користування земельною ділянкою також є неможливим за відсутності встановлених його меж, відсутності кадастрового номеру, невизначеності його правового статусу та не відповідності розмірів (т. 2с.с. 106-144).

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року передбачено що виділ в натурі може мати місце лише при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Технічним висновком від 30.01.2014 року виконаним ТОВ «Зодчий» (сертифікат серія АЕ № 000918) встановлено неможливість розподілу домоволодіння № АДРЕСА_1 (т.2 с.с. 177-201).

Висновком ФЛП «ОСОБА_5.» (сертифікат серія АЕ № 001595) про можливість розподілу спірного домоволодіння (т. 2 с.с. 257-305), проведеного з урахування висновку експертизи № 3884/7548/7551 від 27.08.2013 року - підтверджені висновки зазначеної експертизи про можливість розподілу спірного домоволодіння.

Пояснення судового експерта № 2/3610 від 26.12.2014 року до висновків експертизи № 3884/7548/7551 від 27.08.2013 року не є проектом реконструкції для проведення вказаних у них робіт по розділу домоволодіння.

Висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1337/7066 від 15.07.2016 року ( т. 4 с.с. 1-20) запропоновано 2 варіанту розподілу житлового будинку та надвірних будівель за адресою: м. Харків, вул. Плиткова 102 та визначено розмір можливої грошової компенсації. Зазначені висновки експерт ОСОБА_6 підтримала в судовому засіданні.

В судовому засіданні експерт - спеціаліст ОСОБА_7 попереджений про кримінальну відповідальність (т.2 с.с. 311). Отже його висновок має доказову силу на рівні з судовою експертизою.

ОСОБА_8 (фірма «Зодчий») допитаний в судовому засіданні попереджений про кримінальну відповідальність як експерт (т. 3 с.с. 6). Отже його висновок має доказову силу на рівні з судовою експертизою.

Таким чином матеріалами справи встановлено наявність декількох експертних висновків що взаємно виключають одне одного і враховуючи що жоден експертний висновок не має для суду заздалегідь вирішального значення суд не може надати перевагу одному з них відхиливши інший.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо розподілу спірного житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають за наступним: незважаючи на внесення ОСОБА_2 на депозит суду суму 7892 грен. - розмір можливої компенсації визначеної експертизою, судом встановлено та підтверджено сторонами що проект реконструкції спірного домоволодіння та відповідний дозвіл органів влади згідно до запропонованих варіантів розподілу - відсутній. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року було проведено узагальнення судової практики згідно до якої звернуто увагу судів що порядок отримання дозволів на переобладнання та перепланування житлових будинків регулюються ЖК, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про житлово - комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованим Мінюстом 25.08.2005 за № 927/11207. Зі змісту наведених норм вбачається що переобладнання і перепланування житлового будинку проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів, який може бути лише у вигляді відповідного рішення виконавчого комітету. При цьому згода органу державної влади на запропоновані переобладнання та перепланування згідно з висновком експертизи повинні бути отримані до ухвалення рішення суду, а не після його ухвалення, оскільки така згода є однією з умов для вирішення та задоволення позову. У ст. 100 ЖК України визначено підстави та умови переобладнання та перепланування жилого будинку, для чого необхідно отримати дозвіл органу влади. За змістом цієї норми права та з урахуванням правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, перепланування це, зокрема, перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів. Оскільки висновком експертизи саме такі роботи передбачені як умова визначення порядку користування житловим будинком то висновки судів про те, що на такі роботи дозвіл органу влади непотрібний є помилковими.

03.07.2014 року було звернення до ДАБК з боку ОСОБА_2 що підтверджується клопотанням її представника (т.2 с.с. 243).

З письмових пояснень представника ОСОБА_2 від 09.10.2014 року вбачається що ДАБК відмовило в виготовленні проекту за обраним варіантом проведення розподілу (т. 3 с.с. 1). При цьому суд звертає увагу що за змістом пояснення звернення до ДАБК та отримана відмова відбувалась в усній формі.

Відповідно до вимог ст. 79 Земельного Кодексу України - земельна ділянка-це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Визначення порядку користування земельною ділянкою, враховуючи встановлені експертами невідповідність її фактичних розмірів - розмірам визначеним в рішенні Орджоникідзевського РІК № 38 від 29.12.1954 року за яким розмір відведеної ділянки складає 600 кв.м. тобто наявне самозахоплення землі що належить територіальній громаді м. Харкова - також на думку суду буде суперечити діючому законодавству. Зазначений висновок суду також підтверджується відсутністю кадастрового номеру спірної земельної ділянки. Зазначене самозахоплення виявлене але не узгоджене з виконкомом ХМР (т.2 с.с. 86).

На підставі викладеного суд не вбачає підстав для задоволення обох позовів за відсутності належних та допустимих доказів.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні обох позовів не підлягають відшкодуванню судові витрати згідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Разом з тим ОСОБА_2 підлягають поверненню внесені на депозит суду 7892 грн. - сума забезпечення виконання рішення в справі № 2026/8667/2012ц.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 234 ЦПК України, ст. ст. 13, 16, 358, 360, 1268, 1278 ЦК України, ст.79 ЗК України, ст.ст.60, 66, 68, 100, 152, 179 ЖК України -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Департамент труда та соціальної політики Управління служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради про стягнення коштів на утримання спільного майна, забов*язання припинити зловживання правом співвласника, встановлення факту неподільності домоволодіння та визнання права власності та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, виділення частки майна в натурі, визначення порядку землекористування та забов*язання не чинити перешкоди - залишити без задоволення.

Повернути ОСОБА_2 7892 грн. - суму внесену як забезпечення виконання рішення в справі № 2026/8667/2012ц.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Б. Ольховський