АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8561/16 Справа № 175/1598/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа: Управління Держгеокадастру України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, про відновлення меж земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31 березня 2000 року вона придбала у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 800 кв.м., розміщену на території Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у АДРЕСА_1, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства. 04 квітня 2000 року їй було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Рішенням виконавчого комітету Олександрівської сільської ради № 19 від 19 березня 2014 року належній їй земельній ділянці присвоєно адресу: АДРЕСА_2. Однак коли у 2014 року вона звернулася до державного кадастрового реєстратора Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, виявилося, що ОСОБА_5 розширив кордони своєї земельної ділянки за рахунок її земельної ділянки у розмірі два погонні метри. Площа її земельної ділянки з земельною ділянкою ОСОБА_6 співпадає у перетині на 2,6345%. Це сталося тому, що при виготовленні технічної документації на свою земельну ділянку ОСОБА_5 межі з нею не погоджував, а її підпис, який там є, їй не належить. 12 травня 2014 року вона звернулася до сільського голови Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Прокоф'єва П.Г. із заявою про встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_2. Однак актом обстеження земельної ділянки констатовано неможливість встановлення меж земельних ділянок її, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Так, Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду від 22 червня 2015 року залишено без змін, було відмовлено у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_5, Олександрівської сільської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, на тій підставі, що наявна технічна помилка у висновках геодезиста, що можливо виправити тільки шляхом відновлення меж земельної ділянки у порядку, передбаченому Законом України «Про державний земельний кадастр», Інструкцією «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», та рекомендовано звернутися до інженера-геодезиста, щоб останній виконав роботу з відновлення межі її земельної ділянки. Однак, звернувшись до інженера-геодезиста ОСОБА_8, отримала відповідь за підписом Олександрівського сільського голови про те, що під час приїзду інженера-геодезиста вона не запросила представників Олександрівської сільської ради. Оскільки розгляд її звернення до Олександрівської сільської ради з питання відновлення межі її земельної ділянки не приніс позитивного результату, вона просила суд відновити в натурі межу належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_2 у відповідності з Державним актом про право власності на цю земельну ділянку.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 березня 2000 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 800 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства (а.с.20).

04 квітня 2000 року ОСОБА_2 отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_4 Олександрівської сільської ради народних депутатів (а.с.19).

Земельна ділянка ОСОБА_2 межує з земельною ділянкою по АДРЕСА_3 загальною площею 0,1290 га, яка перебуває у власності ОСОБА_5 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 09 липня 1997 року, кадастровий номер НОМЕР_3.

Рішенням виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 19 від 19 березня 2014 року належній позивачці земельній ділянці площею 0,080 га присвоєно адресу: АДРЕСА_2 (а.с.17).

В 2014 році ОСОБА_2 звернулася до державного кадастрового реєстратора Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області з питанням щодо присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, і в процесі підготовки технічної документації виявилося, що земельна ділянка ОСОБА_5 перетинається з земельною ділянкою ОСОБА_2 Згідно рішення реєстратора НОМЕР_5 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 10 липня 2014 року, площа земельної ділянки ОСОБА_2 з земельною ділянкою ОСОБА_6 співпадає у перетині на 2,6345% (а.с.16).

Земельна ділянка площею 0,129 га, що розташована за адресою АДРЕСА_3 належить ОСОБА_5 на підставі рішення Олександрівської сільської ради від 21 травня 1997 року. На момент передачі відповідачу земельної ділянки у власність, суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 27 червня 1997 року. В порядку, передбаченому чинним законодавством, Інститутом Землеустрою Української академії аграрних наук було складено землевпорядну справу по наданню земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території АДРЕСА_3.

На момент придбання ОСОБА_2 земельної ділянки, відповідно до Акту про право приватної власності на землю, виданому на ім'я ОСОБА_4 при описі меж було зазначено співвласника ОСОБА_5 Також при отриманні позивачем державного акту на право приватної власності на землю, виданого 04 травня 2000 року на ім'я ОСОБА_2 в розділі опису меж також зазначено, що власником суміжної земельної ділянки (від В до Г) є ОСОБА_5 Встановлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_5 з моменту оформлення земельної документації та передачі земельної ділянки ОСОБА_5 жодного разу не було змінено, а відтак, ОСОБА_2 при укладенні договору та отриманні права власності на земельну ділянку була обізнана з її межами та з 2000 року визнавала дані межі.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 91, 96, 103, 106, 143, 146, 149, 152, 153, 158 ЗК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не було погоджено в порядку, встановленому законодавством межі належної йому земельної ділянки, відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються Актом встановлення меж земельної ділянки від 20 червня 1997 року, який підписано суміжним землевласником, якому належало право на суміжну земельну ділянку, а саме попереднім власником земельної ділянки позивача - ОСОБА_4

Доводи заявника про те, що суд першої інстанції безпідставно посилається на те, що позивач обрала невірний спосіб захисту своїх прав, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне. Відповідно листу Голови Олександрівської сільської ради Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року за вх.№53, ОСОБА_2 запропоновано для вирішення питання щодо відновлення меж земельної ділянки залучити до роботи сертифікованого інженера-геодезиста та обов'язково залучити до участі представників Олександрівської сільської ради. (а.с.13) Згідно до відповіді Голови Олександрівської сільської ради Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року за вх.№221(а.с.44) пропозиції щодо встановлення меж спірних ділянок згідно даних ДЗК позивач безпідставно відхилила, а рекомендації Земельної комісії залишила без уваги. Відтак, позивач не в повному обсязі використала засоби позасудового вирішення спору.

За змістом ч.3 ст.158 ЗК України, Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Враховуючи вищенаведене, звернення позивача до суду для вирішення заявленого спірного питання є передчасним.

Таким чином, порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова