Справа № 460/2557/15 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/783/5590/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючий суддя Шумська Н.Л.

Судді: Цяцяк Р.П. Шеремета Н.О.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 8 квітня 2016 року та додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 8 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2015 року і до досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7 614 грн. за проведення експертизи №10/754 від 28.01.2016 року. Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано батьком дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення та додаткове рішення оскаржив відповідач. Вважає їх незаконними та необґрунтованими, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Скаргу мотивує тим, що суд безпричинно взяв до уваги те, що відповідач проживав спільно з позивачем, хоча жодного доказу з цього приводу не було, більше того, позивач є однофамільцем, з відповідачем у шлюбі не перебували. Підстав для стягнення аліментів також не було, оскільки спільно не проживали. Заперечує повністю результати висновку експерта №10/754 від 28.01.2016 року, оскільки жодних близьких стосунків з позивачкою не було. Судом безпідставно покладено всі витрати з проведення експертизи на відповідача, тоді як ініціатором її проведення була позивач. Не заперечує пройти додаткову незалежну експертизу. Просить рішення та додаткове скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів не знаходить підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законном і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з травня місяця 2010 року по березень 2011 року проживали в цивільному шлюбі. У позивача 19.09.2011 року народився син, ОСОБА_4, батьком якого значиться ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом, виданим Краковецькою селищною радою Яворівського району Львівської області серії І-СГ №297635 від 20.09.2011 року, актовий запис №19. Як з'ясовано в судовому засіданні, сторони проживають окремо. Дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивача про що свідчить довідка про склад сімї № 1472 видана Краковецькою селищною радою Яворівського району Львівської області від 22.07.2015 року. Відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні сина, матеріальної допомоги дитині не надає та заперечує своє батьківство.

Проведеною на підставі ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 28.09.2015 року судово-генетичною експертизою, висновком №10/754 від 28.01.2016 року встановлено, що ОСОБА_2, 22.04.1991 року може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, 19.09.2011 року, матір"ю якого є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ймовірність даної події складає 99,9999%.

Узгодження способу виконання батьками обовязку утримувати дітей сторонами не досягнуто.

Ухвалюючи рішення, суд правильно врахував положення ст. 180, 182 СК України, за змістом яких батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у частці від доходу відповідача. При цьому врахував, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визначення розміру аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість додаткового рішення, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Висновок суду відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи, свідоцтвом про народження та висновку судово-генетичної експертизи.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення та додаткове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п.1. ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ч.1 п.1 ст.314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 8 квітня 2016 року та додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді: