Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2540/16-ц

Номер провадження: 2/511/1108/16

"14" грудня 2016 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі : головуючого судді - Гринчак С. І.

секретаря - Чернецької А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_2Є - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року представник позивача ОСОБА_5В - ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 07 жовтня 2016 року, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просив встановити ОСОБА_5 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлої 11 вересня 2014 року.

В позові зазначив, що ОСОБА_5 з 28.09.1991 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який до теперішнього часу не розірваний. 11 вересня 2014 року ОСОБА_6 померла. Він про смерть дружини дізнався лише 07 жовтня 2016 року у судовому засіданні Роздільнянського районного суду Одеської області. Коли він дізнався що померла його дружина, він звернувся до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 з заявою, щодо прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_6, померлої 11.09.2014 року. Нотаріус відмовив йому у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Він пропустив встановлений законом строк на прийняття спадщини у звязку з тим, що він з 28 січня 2015 року по 31 березня 2016 року перебував на військовій службі у Збройних Силах України по мобілізації в особливий період та лише 06 жовтня 2016 року дізнався що ОСОБА_6 померла. Та вважав, що пропустив по поважній причині строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, просив надати ОСОБА_5 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 померлої 11.09.2014 року.

Провадження по зазначеній справі було відкрито 15.11.2016 року.

14.12.2016 року, до початку розгляду справи по суті заявлених позовних вимог відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про відсторонення від права на спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_5 не надавав допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу (ракова інтоксикація, рак яєчників) була у безпорадному стані.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 07.10.2016 року категорічно заперечував щодо прийняття зустрічної позовної заяви, вважаючи, що такі позовні вимоги повинні розглядатися окремо від первісного позову.

Відповідач ОСОБА_3 також заперечував щодо прийняття зустрічної позовної заяви, зазначивши, що всі ті факти які викладені ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві є надуманими і неправдивими, а тому повинні рогзгядатися окремо.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4, яка діяла на підставі витягу з угоди №8 на надання правової допомоги від 01 грудня 2016 року наполягали на обєднанні в одне провадження позовних вимог.

Ознайомившись детально як з первісними позовними вимогами так і з зустрічними позовними вимогами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ЦПК України, суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Згідно з положенням ч.2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Обєднання позовів є правом, а не обовязком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що зазначені позовні вимоги не доцільно розглядати в одному провадженні, оскільки вони не містять однорідних позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 126 ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що обєднання вищезазначених справ може мати негативні наслідки, оскільки розширить предмет доказування у справі, ускладнить розгляд та вирішення справи, крім того відсутні перешкоди для окремого розгляду позовної заяви ОСОБА_2

Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у прийнятті зустрічної позовної заяви та її обєднання із первісним позовом повинно бути відмовлено, що не перешкоджає зверненню відповідача до суду у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 27, 123, 126, 168, 209, 292-293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічного позову.

Зустрічну позовну заяву повернути відповідачу із додатками.

Розяснити відповідачу право звернутися до суду із позовною заявою в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає розгляду цивільної справи.

ССуддя: ОСОБА_8