Провадження 2/235/3140/16
Справа 235/7039/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 в м. Покровська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське, третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань по м.Покровську і Покровському району про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

11 листопада 2016 року ,ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював у ВАТ Вугільна компанія «ОСОБА_2 №1» (найменування змінено на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») за професією електрослюсар підземний з 24 листопада 2004 року по 08 жовтня 2008 року.

07.04.2008 року з ним під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок за наступних підстав:

Так, 07.04.2008 року о 12.08 год., під час виконання своїх трудових обовязків, він потрапив під дію вибухової хвилі, яка утворилася в результаті займання метаноповітряної суміші в 5-му південному конвеєрному штреку центральної панелі блоку №8 пласта d4 на ділянці між лавою і дренажним штреком центральної панелі блоку №8. В результаті нещасного випадку йому було завдано тілесні ушкодження у вигляді закритої ЧМТ, струсу головного мозку, забитої рани підборіддя, забою, гемартрозу лівого колінного суглоба, гострого отруєння чадним газом легкого ступеня.

Позивач зазначає, що внаслідок нещасного випадку втрата його професійної працездатності складає 50%. Ступень втрати професійної працездатності вперше йому встановлено 07.08.2008 року, і з цього часу у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди. Внаслідок нещасного випадку він став інвалідом третьої групи. Ступень втрати його працездатності і наявність інвалідності були підтверджені оглядами МСЕК від 03.01.2013 року та від 23.02.2016 року. Також, вищевказані обставини підтверджуються його трудовою книжкою, актом форми Н-1, довідками МСЕК, пенсійним посвідченням, епікризом №3175/378, витягом з історії хвороби №17069, витягом з медичної карти стаціонарного хворого №8703/19244 від 29.11.2013 року, витягом з медичної карти стаціонарного хворого №1261/328 від 25.03.2014 року, витягом з історії хвороби №1209.

Позивач зазначає, що в порушення ст.153 КЗпП України, відповідачем не було забезпечено належні, безпечні і здорові умови праці, що призвело до нещасного випадку на підприємстві, та внаслідок чого ним було отримано травму та прямим наслідком чого є моральні страждання, які полягають у наступному:

Так, він, перебуваючи у працездатному віці втратив можливість працювати фізично, оскільки будь-яке фізичне навантаження викликає у нього різкі головні болі, підвищення артеріального тиску, нудоту. Його переслідують відчуття оніміння кінцівок, наявні порушення сну, періодично втрачає свідомість. Всі вищевказані симптоми описані в його медичній документації і є наслідками перенесеної травми.

Також, внаслідок травми, отриманої ним на підприємстві він був змушений звільнитися за станом здоровя та працевлаштуватися на роботу, що не повязана з фізичними навантаженнями. Деякий час він працював вчителем історії, а з 13.09.2016 року працює заступником директора з наукової роботи в Красноармійському історичному музеї. До теперішнього часу він вимушений постійно проходити стаціонарне та амбулаторне лікування від наслідків нещасного випадку, що порушує звичайний, нормальний перебіг його життя, і змушує його прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач зазначає, що розмір моральної шкоди, завданої йому відповідачем, виходячи з принципу розумності і справедливості, а також тривалості моральних страждань і невиліковності наслідків травми, складає 50000,00 грн. із розрахунку по 1000,00 грн. за кожний відсоток втрати професійної працездатності.

Відтак, заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 50 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечив у повному обсязі надавши письмове заперечення, що міститься в матеріалах справи.

Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно записів №11 та №14 у трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 з 24 листопада 2004 року по 08.10.2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі (а.с.3).

Перебуваючи з відповідачем у трудових відносинах, позивач працював електрослюсарем 3 розряду з повним підземним робочим днем у шахті.

Під час роботи в шахті з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що підтверджується Актом № 36 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (а.с. 6-8), в п.7 якого вказано, що причина нещасного випадку: займання метаноповітряної суміші в 5-му південному конвеєрному штреку центральної панелі блоку №8 пласта d4 на ділянці між лавою і дренажним штреком центральної панелі блоку №8.

Згідно п.9 вищевказаного акта, ОСОБА_1 встановлено діагноз: закрита ЧМТ, струс головного мозку, забита рана підборіддя, забій, гемартроз лівого колінного суглоба, гостре отруєння чадним газом легкого ступеня.

Відповідно до довідки МСЕК серії ДОН-04 № 014038 від 07.08.2008 року, ОСОБА_1 при первинному огляді було встановлено втрату професійної працездатності 50%, потребу в медикаментозному лікуванніта визначено 3 групу інвалідності (а.с.9).

Згідно довідки МСЕК серії 10ААБ № 357203 від 03.01.2013 року, при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності 50%, потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванніта визначено 3 групу інвалідності. Дата чергового переогляду 03.01.2016 року (а.с.10).

Згідно довідки МСЕК серії 10ААА № 124737 від 23.02.2016 року та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0591873 від 23.02.2016 року, при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності 50%, потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванніта визначено 3 групу інвалідності. Дата чергового переогляду 23.02.2019 року (а.с.12,13).

Також, вищевказані обставини підтверджуються епікризом №3175/378, витягом з історії хвороби №17069, витягом з медичної карти стаціонарного хворого №8703/19244 від 29.11.2013 року, витягом з медичної карти стаціонарного хворого №1261/328 від 25.03.2014 року, витягом з історії хвороби №1209 (а.с.14-20).

Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на час виникнення спірних відносин, в звязку із зміною спеціального закону, не відповідає за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період від набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, встановлених законом.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці" роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

З епікризу №3175/378, витягу з історії хвороби №17069, витягу з медичної карти стаціонарного хворого №8703/19244 від 29.11.2013 року, витягу з медичної карти стаціонарного хворого №1261/328 від 25.03.2014 року, витягу з історії хвороби №1209 вбачається, що ОСОБА_1 має діагноз: наслідки перенесеної ЧМТ у вигляді вегетативно-судинного синдрому (а.с.14-20).

Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоровю завдана при виконанні позивачем трудових обовязків, про що свідчить акт про нещасний випадок, пов'язаний на виробництві, висновки МСЕК та інші медичні документи, які є в справі.

Відповідно до розяснень № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 50% працездатності в звязку з тілесними ушкодженнями, отриманими на виробництві внаслідок нещасного випадку. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина.

Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами від 25 травня 2001 року) «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Судом встановлено факт заподіяння моральної шкоди позивачу і він має право на відшкодування цієї шкоди з відповідача.

Однак з урахуванням того часу, який позивач пропрацював у відповідача, отриманої позивачем травми, ступінь втрати працездатності, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, погіршення стану здоровя позивача, а також те, що професійна працездатність позивача в звязку з професійним захворюванням втрачена на 50%, йому встановлена 3 група інвалідності, суд вважає за можливе стягнути на його користь суму 25 000 грн., яка буде справедливою сатисфакцією за заподіяну моральну шкоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивач за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Частиною 3 ст.88 ЦПК України, встановлено, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 с т. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928- VIІІ від 25 грудня 2015 року з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата складає 1378 грн.

Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. 23, 268 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209,212-218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське, третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань по м. Покровську і Покровському району, про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошову компенсацію у сумі 25 000 (двадцять пять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою працездатності на виробництві.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С.В. Данилів