Єдиний унікальний номер 242/4765/16-ц Номер провадження 22-ц/775/2056/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.

суддів: Постолової В.Г., Санікової О.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новогродівського міського голови ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Новогродівка за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до Новогродівського міського голови ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Новогродівка від 22.07.2016 року № 93-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

В обгрунтування позову посилався на те, що він з 1994 року займав посаду головного лікаря Новогродівської міської лікарні на умовах безстрокового трудового договору.

Розпорядженням міського голови № 93-к від 22.07.2016 року йому оголошено догану за використання щорічної основної відпустки без погодження, порушення вимог ст. 79 КЗпП України, ст. 10 Закону України «Про відпустки» в частині затвердження графіків відпусток.

Позивач вважає, що його безпідставно міський голова притягнув до дисциплінарної відповідальності.

Просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови № 93-к від 22.07.2016 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Новогродівського міського голови ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Новогродівка від 22.07.2016 року № 93-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відмовлено.

З вказаною ухвалою суду не погодився позивач ОСОБА_1 і оскаржив її в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції постановив незаконну ухвалу, порушив норми процесуального і матеріального права. Просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду Новогродівський міський голова ОСОБА_2 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 5349 (а.с. 26).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції послався на пункт 1 частини 2 статті 122 ЦПК України відповідно до якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року передбачено, що відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Як вбачається із пункту 4 вказаної вище Постанови, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Висновок суду першої інстанції про те, що предметна підсудність даного спору належить окружному адміністративному суду, оскільки відповідач по справі є органом державної влади, є незаконним.

Пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вбачається із Постанови Верховного Суду України від 23 червня 2015 року по справі № 802/3531/14-а, вжитий у цій процесуальній нормі термін «публічна служба» в розумінні п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу притягнення головного лікаря до дисциплінарної відповідальності, спір не є публічно-правовим, а стосується трудових відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Відповідно до частини 1 статті 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: