Справа № 445/1179/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

при секретарі Захарчук Н.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи - Іванчишин Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої особи Служби у справах дітей Золочівської державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа Золочівська районна державна адміністрація Львівської області як служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка є її донькою, яка народивши сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, залишила його їй і поїхала в Росію та додому не повернулася. З того часу дитиною не цікавилася, коштів на утримання не надавала. В розмові по телефону дочка дала їй зрозуміти, що їй простіше влаштувати своє особисте життя без дитини. ЇЇ онук повністю знаходиться на її з чоловіком утриманні. Враховуючи наведене, просить суд позов задоволити.

Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала та дала пояснення аналогічні за змістом позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить суд позов задоволити.

В судове засідання відповідачка не з"явилась, подала нотаріально посвідчену заяву про те, що вона дає згоду на усиновлення сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 її матір"ю ОСОБА_1

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що комісією Золочівської районної державної адміністрації Львівської області з питань захисту прав дитини вирішено визнати за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, оскільки відповідачка з червня 2014 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не цікавиться життям та здоров'ям сина та не приймає участі у його вихованні, а тому просить суд позов задоволити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він є чоловіком позивачки, у якої від першого шлюбу є донька ОСОБА_4 Деякий час вона проживала разом з ними в с. Нестюки Золочівського району Львівської області та в червні 2014 року народила сина не перебуваючи у шлюбі. Коли її дитині було лише кілька місяців, ОСОБА_4 залишила його позивачці і поїхала в Росію на роботу і з того часу не поверталася. Дитиною не цікавилася взагалі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 22.06.2014 року народився ОСОБА_5, в графі мати зазначена ОСОБА_4.

Як вбачається з свідоцтва пр народження серії НОМЕР_2, та свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 позивачка ОСОБА_1 є матір"ю ОСОБА_4

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 даної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 не цікавиться своїм сином, його життям та майбутнім, матеріально не допомагає. Дитина проживає з бабусею, котра піклується про виховання та його розвиток.

Як вбачається із висновку комісії Золочівської районної державної адміністрації Львівської області з питань захисту прав дитини від 29.09.2016 року, Мати ОСОБА_4 з 2014 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не цікавиться життям та здоров'ям сина ОСОБА_5 та не приймає участі у його вихованні, а тому комісія вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно сина- ОСОБА_5.

Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У процесі розгляду справи судом здобуто достатньо доказів ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків, що дає підстави до задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_4.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Сивак