Справа № 367/7257/16-ц Головуючий у І інстанції Кухленко Д. С.
Провадження № 22-ц/780/6614/16 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 56 14.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» на ухвалу судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» про захист прав споживача та визнання договорів поруки припиненими,

у с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просили визнати припиненими свої зобов'язання перед ПАТ «Фінанс Банк» за договорами поруки від 11 липня 2012 року № 1204-КЛ-П та від 6 лютого 2014 року № 1204-КЛ-П-1 відповідно.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою позов повернути позивачам для пред'явлення до суду за місцезнаходження банку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна заява подана з додержанням вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України.

Однак погодитись з висновком про підсудність спору суду, до якого подано позов, неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадяни (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних потреб. Закон регулює відносини споживача підприємством, установою, організацією чи громадянином - підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з посиланням на норму ст. 559 ЦК України вказали, що банком не було пред'явлено вимогу до них як поручителів позичальника у шестимісячний строк після настання строку для виконання основного зобов'язання, тому порука вважається припиненою.

При цьому, пред'явлений позов на містить жодних доводів про порушення прав позивачів, які підлягають судовому захисту відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів», як і не містить посилань на сам Закон.

З урахуванням того, що спір між сторонами, за вирішенням якого позивачі звернувся до суду, виник з приводу визнання договорів поруки припиненими і за своїм змістом не стосується захисту прав позивачів як споживачів кредитної послуги, слід дійти висновку, що він не міг бути поданий до суду за зареєстрованим місцем проживання чи перебування останніх.

Та обставина, що назву позову визначено, в тому числі, як про захист прав споживачів не може впливати на вирішення питання підсудності справи, оскільки таке не змінює статусу особи як споживача, який вона набула у зв'язку із виконання умов договору і на захист порушених прав невиконанням якого має бути подано позов.

За змістом ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 115 та п. 4. ч. 3 ст. ст. 121 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Таким чином, суддя помилково дійшов висновку про те, що справа підсудна, Ірпінському міському суду Київської області, оскільки місцезнаходження відповідача є вул. Панельна, 5 у м. Києві, що територіально не відноситься до цього суду.

З наведеного вище вбачається, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, визнати її законною і обґрунтованою не можна, тому вона підлягає скасуванню з підстав передбачених ч. 3 ст. 312 ЦПК України, з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фінанс Банк» задовольнити частково.

Ухвалу судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2016 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Ю.М. Кулішенко

Л.П. Сушко