16 грудня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Галась І.А.
при секретарі Ленській Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, починаючи з подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 ухиляється від належної допомоги по утриманню дитини, яким порушує свій обов'язок передбачений ст. 180 СК України.
Позивач у поданій до суду заяві просила розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Оскільки, відповідач обов'язки по матеріальному утриманню дитини не виконує та сторони в добровільному порядку не визначилися в питанні матеріального утримання дитини, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання останньої.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 212, 213-215 ЦПК України, ст. 110, 112, 180 СК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, починаючи з 26.09.2016 року і до повноліття дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя :