УХВАЛА

19 грудня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_1, звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області в порядку цивільного судочинства із позовом до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Розглянувши дану позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що дана заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства з наступних підстав:

Зміст позовної заяви вказує на те, що позивач звертається до вказаного відповідача із вимогою про скасування тимчасового обмеження позивача у праві виїзду за межі України.

Звертаю увагу позивача, що зазначені ним в позовній заяві спірні правовідносини не повязані із здійсненням сторонами цивільних прав на засадах рівності, адже відповідач будучи органом державної влади, здійснював відповідні владні управлінські функції щодо звернення до виконання відповідної ухвали суду на основі законодавства, а саме: Закону України «Про виконавче провадження», а тому, якщо позивач вирішив позиватись до відповідача у згаданій площині правовідносин, то такий спір є публічно-правовим, а не приватноправовим, що виключає можливість розгляду такого спору в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім цього, заслуговує на увагу правова позиція Верховного Суду України, висвітлена в абзаці 28 Інформаційного листа щодо узагальнення судової практики від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», де зазначено, що дії відповідних органів щодо обмеження виїзду ґрунтуються не на судовому рішенні, а на нормах ст. 6 зазначеного Закону й дії органу (посадової особи) такого обмеження можуть перевірятися в судовому порядку за скаргою особи, яка зазнала обмеження, в порядку адміністративного судочинства.

За даних обставин, вважаю, що спірні правовідносини виникли не на засадах рівності і вказують на реалізацію відповідачем управлінських функцій при здійсненні виконавчого провадження, діючи як субєкт владних повноважень, а тому зазначений позивачем спір є публічно-правовим, а не приватноправовим, в силу чого належить до компетенції адміністративних судів і не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, наслідки чого чітко передбачені нормою п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Ухвалу суду невідкладно надіслати позивачеві разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя