АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Борисової О.В.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Національної академії Служби безпеки України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення житлово-побутової комісії про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку для отримання житла позачергово,

ВСТАНОВИЛА:
Справа № 752/5881/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8230/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної академії Служби безпеки України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення житлово-побутової комісії про зняття з квартирного обліку, поновити його на квартирному обліку для отримання житла позачергово та зобов`язати відповідача внести відомості про нього та членів його родини до відповідної облікової документації.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22 серпня 2000 року на підставі наказу Управління Служби безпеки України в Луганській області (далі - УСБ України в Луганській області) він проходив військову службу на офіцерській посаді, 29 листопада 2000 року переведений для подальшого проходження військової служби з м. Сєвєродонецька Луганської області в м. Луганськ з правом позачергового надання житла. 18 грудня 2000 року житлово-побутовою комісією УСБ України в Луганській області було прийнято рішення про прийняття позивача на квартирний облік та включення його в список осіб на позачергове отримання житла, яке затверджено рішенням виконавчого комітету Луганської міської ради № 440/4 від 29 грудня 2000 року. У зв`язку із зміною ним місця проходження військової служби, рішенням ЖПК НКЦ «Інститут оперативної діяльності та державної безпеки» від 22 жовтня 2007 року він та члени його сім`ї були зараховані на квартирний облік співробітників Центрального управління СБУ у списках осіб, що користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби. У зв`язку із зміною позивачем місця проходження військової служби рішенням ЖПК Національної академії СБУ від 20 жовтня 2010 року вирішено перевести квартирну чергу позивача складом сім`ї 2 особи до списку осіб на позачергове отримання житла з 18 грудня 2000 року. Наказом голови СБУ від 25 вересня 2013 року № 1122-ОС його звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України, а рішенням ЖПК Національної академії Служби безпеки України від 12 грудня 2013 року знято із квартирного обліку на підставі п. 3 ч. 2 ст. 40 ЖК України, п/п 3 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1994 року № 470. Посилаючись на наведене, вважаючи рішення ЖПК Національної академії Служби безпеки України від 12 грудня 2013 року про зняття його з квартирного обліку незаконним, просив задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 і членів його сім`ї, оформлене протоколом № 7 засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 12 грудня 2013 року.

Зобов`язано Національну академію Служби безпеки України поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку у списку осіб на позачергове забезпечення житлом з 18 грудня 2000 року складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_3 ).

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Прийнявши справу до свого провадження, колегією суддів встановлено, що не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Національної академії Служби безпеки України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено встановлено, що відповідно до протоколу засідання житлово- побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 20 жовтня 2010 року № 21 ОСОБА_1 , з сім`єю у складі двох осіб, був включений у список осіб, які користуються правом позачергово отримання житла, з 18 грудня 2000 року.

Наказом від 25 вересня 2013 року №1122-ОС ОСОБА_1 звільнено у запас з військової служби на підставі п/п. «а» п. 61 та п/п «а» п. 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно з витягом із протоколу від 12 грудня 2013 року № 7 засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України, ОСОБА_1 знято із квартирного обліку на підставі п. З ч. 2 ст. 40 ЖК УРСР, п/п 3 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Української PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був протиправно знятий з квартирного обліку, а тому його право потребує захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повного та всебічного розгляду справи та ухвалив рішення із правильним застосуванням норма матеріального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерській посаді в Службі безпеки України, з якої був звільнений у запас Служби безпеки України 25 вересня 2013 року у зв`язку із закінченням строку контракту.

Порядок проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та забезпечення їх житлом, крім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», регулюються спеціальними нормами законодавства, зокрема: Законом України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Служби безпеки України від 6 листопада 2007 року № 792, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.40 ЖК України, п. 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, у випадках: припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.

Пунктом 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081, та пунктом 3.13 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України від 6 листопада 2007 року № 792, передбачено право військовослужбовців звільнених з військової служби в запас залишатися на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Згідно п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно- експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

При цьому, дія вказаної норми не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас, визначальним є саме звільнення в запас.

Підпунктом «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: у запас Служби безпеки України - осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-ХІІ у запас Служби безпеки України зараховуються громадяни України, які вислужили установлені строки служби і звільнені зі служби у Службі безпеки України, придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і які не досягли граничного віку перебування в запасі. Зазначені особи перебувають на військовому обліку в Центральному управлінні та регіональних органах Служби безпеки України і залучаються до проведення навчальних зборів у визначеному законодавством порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з виниклими правовідносинами, врахував, що ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерській посаді у Службі безпеки України та законно задовольнив позовні вимоги позивача, вирішивши справу у відповідності до норм чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Національної академії Служби безпеки України відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді