Справа № 461/7154/15 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/5452/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Львівського міського управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, державного реєстратора Величко Андрія Степановича, приватного нотаріуса Пилипенко Любові Іванівни, треті особи - ОСОБА_6, ОСББ «СНІП» про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а:

22.06.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Львівського міського управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, державного реєстратора Величко Андрія Степановича, приватного нотаріуса Пилипенко Любові Іванівни, треті особи ОСОБА_6, ОСББ «СНІП», в якому після уточнення позовних вимог просив: визнати незаконним та скасувати рішення № 2621057 від 27.05.2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за індексним номером 4002019; скасувати договір дарування за № 43, укладений ОСОБА_6 17.01.2015 року; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності (реєстраційний номер 1) на квартиру АДРЕСА_3; визнати незаконним включення із спільної власності співвласників будинку АДРЕСА_8 туалету площею 4 кв.м в приватну власність (квартиру АДРЕСА_6 громадянина ОСОБА_6.; визнати ОСОБА_3 винною в отриманні за договором дарування № 43 від 17.05.2015 року в приватну власність квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідач ОСОБА_6 провів реконструкцію будинку АДРЕСА_8 шляхом здійснення прибудови до квартири НОМЕР_2 на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 326 від 03.04.2002 року, яке в наступному було скасовано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07.12.2011 року. 14.07.2011 року ОСОБА_6 подав до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові декларацію № ЛВ про готовність об'єкта до експлуатації нерухомого майна - будинку АДРЕСА_4 в якій вказав неправдиві відомості, за що його було притягнуто до відповідальності. Крім того, 27.05.2013 року, з метою реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4, ОСОБА_6 подав в Реєстраційну службу ЛМУЮ заяву, в якій підставою для реєстрації права власності вказав скасоване розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 326 від 03.04.2002 року та нечинну декларацію № ЛВ про готовність об'єкта нерухомого майна до експлуатації. Тому вважає, що ОСОБА_6 зареєстрував свідоцтво про право власності на квартиру шляхом обману, на підставі нечинних на час реєстрації права власності документів, тому таке є незаконним та підлягає скасуванню. Зазначив, що із зазначених підстав підлягає також скасуванню укладений ОСОБА_6 17.01.2015 року договір дарування квартири, за яким останній подарував квартиру АДРЕСА_4 своїй дочці ОСОБА_3, яка на підставі договору дарування зареєструвала за собою право власності на вказану квартиру. Просив визнати ОСОБА_3 винною у прийнятті в дарунок від батька ОСОБА_6 вказаного нерухомого майна.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Львівського міського управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної реєстрації Львівської міської ради, державного реєстратора Величко Андрія Степановича, приватного нотаріуса Пилипенко Любові Іванівни, треті особи ОСОБА_6, ОСББ «СНІП» про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що на час отримання ОСОБА_6 дозвільних документів він був тимчасово позбавлений членства в ОСББ «Сніп», оскільки одним з документів, поданих для отримання розпорядження № 326 Галицької районної адміністрації від 03.04.2002 року був протокол зборів від 28.03.2002 року, повідомлення про проведення яких було направлено ОСОБА_2 Районний суд не врахував, що реконструкція будинку НОМЕР_1 і оформлення права власності ОСОБА_6 на реконструйовану квартиру АДРЕСА_5 його права, оскільки здійснена без згоди співвласників вказаного будинку. Судом першої інстанції не перевірено правомірність прийняття державним реєстратором Величком А. С. рішення № 2621057 від 27.05.2013 року про державну реєстрацію права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2. Крім того, суд не врахував, що протоколом зборів ОСББ «Сніп» від 23.06.1999 року було надано дозвіл на реконструкцію будинку власнику квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2, а не власнику квартири НОМЕР_2 ОСОБА_6

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши думку судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляціна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Встановлено, що розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 03.04.2002 року №326 «Про розгляд звернення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІП»» об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «СНІП» надано дозвіл на проведення реконструкції будинку АДРЕСА_4 згідно з поданими проектними пропозиціями /т.1, а.с.23/. 30.12.2002 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видано дозвіл №657/02 на виконання будівельних робіт.

Матеріалами справи встановлено, що проведення реконструкції будинку АДРЕСА_9 погоджено співвласниками даного будинку, що стверджується долученим до матеріалів справи протоколом зборів ОСББ «СНІП» від 01.06.2000 року /т.1, а.с.193-196/.

На підставі вищеназваних документів, співвласником даного багатоквартирного будинку ОСОБА_6 проведено реконструкцію з розширенням за рахунок добудови до квартири НОМЕР_2. 14.07.2011 року, ОСОБА_6 звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові з декларацією № ЛВ про готовність об'єкта нерухомого майна - будинку АДРЕСА_8 до 27.05.2013 року ОСОБА_6 подав до Реєстраційної служби ЛМУЮ заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7 з врахуванням проведеної реконструкції.

За заявою ОСОБА_6, державним реєстратором 27.05.2013 року було прийнято рішення № 2621057 про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, на підставі якого ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за індексним номером 4002019 /т.1, а.с.22/. До заяви про реєстрацію права власності ОСОБА_6 було додано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №326 від 03.04.2002 року «Про розгляд звернення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІП» та дозвіл Інспекцієї державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №657/02.

17.01.2015 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І. за реєстровим номером 43 посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_4 від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3 /т.1 а.с.85/, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером 1 /т.1, а.с.84/.

Як встановлено матеріалами справи, розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №326 від 03.04.2002 року «Про розгляд звернення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СНІП», на підставі якого ОСОБА_6 провів реконструкцію будинку АДРЕСА_6 шляхом здійснення прибудови до квартири НОМЕР_2, скасовано рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07.12.2011 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2010 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 09.06.2011 року, дозвіл Інспекції ДАБК у м. Львові на виконання будівельних робіт будинку АДРЕСА_6 скасовано.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25.11.2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 та ОСББ «СНІП» про демонтаж самочинного будівництва - добудову до квартири АДРЕСА_7 відмовлено /т.1, а.с.161-162/.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власної вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи, що право власності на квартиру НОМЕР_2 з проведеною реконструкцією за ОСОБА_6 зареєстровано на підставі нечинного дозволу Інспекції ДАБК у м. Львові на проведення будівельних робіт та скасованого розпорядження Галицької райадміністрації, колегія суддів приходить до висновку, що проведена 27.05.2013 року державним реєстратором реєстрація права власності на зазначену квартиру здійснена з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015р., однак таке порушення виникло не внаслідок неправомірних дій державного реєстратора, а з вини ОСОБА_6, який надав для реєстрації нечинні на час проведення реєстрації права власності документи.

Тому, на думку колегії суддів, рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 липня 2016 року в частині відмови у визнанні незаконними та скасуванні рішення № 2621057 від 27.05.2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за індексним номером 4002019 слід скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в цій частині позовні вимоги задовольнити, скасувати рішення № 2621057 від 27.05.2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за індексним номером 4002019.

Стосовно позовних вимог позивача щодо визнання незаконним включення із спільної власності співвласників будинку АДРЕСА_8 туалету площею 4 кв.м. в приватну власність (квартиру АДРЕСА_6 громадянина ОСОБА_6, то колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зазначені обставини вже були предметом судового спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.09.2009 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30.11.2009 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків внаслідок присвоєння ОСОБА_6 спільного майна - туалету /т.2, а.с.168-172/.

Крім того, районний суд вірно виходив з того, що за заначеною позовною вимогою позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки позивачу було відомо про включення туалету площею 4 кв.м. із спільної власності співвласників будинку АДРЕСА_8 в приватну власність громадянина ОСОБА_6 ще у 2009 року, та з врахуванням заяви про застосування строку позовної давності, відмовив у задоволенні цих позовних вимог за спливом строку звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Відмовляючи також у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про скасування договору дарування, укладеного ОСОБА_6 17.01.2015 року в користь ОСОБА_3; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності (реєстраційний номер 1) на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3; визнання ОСОБА_3 винною в отриманні за договором дарування № 43 від 17.05.2015 року в приватну власність квартири АДРЕСА_2, районний суд вірно виходив з того, що позивач не є стороною оспорюваного договору, а відтак не вправі його оспорювати. Крім того, такий спосіб захисту права цивільного, як скасування договору, не передбачено чинним законодавством, а визнання ОСОБА_3 винною в отриманні за договором дарування № 43 від 17.05.2015 року в приватну власність квартири АДРЕСА_2 не Тому в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 липня 2016 року в частині відмови у визнанні незаконними та скасуванні рішення № 2621057 від 27.05.2013 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 та свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за індексним номером 4002019 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.