Категорія Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого : Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

За участю секретаря: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2015 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року Замостянський ВДВС Вінницького МУЮ звернувся до суду із поданням про затвердження мирової угоди на стадії виконавчого провадження, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у справі №127/17769/14-ц .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2015 року подання задоволено.

Визнано правомірною мирову угоду, укладену 29.12.2014 року між стягувачем ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_4 в ході примусового виконання виконавчого листа №127/17769/14-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 24.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 327 750 грн. на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2014 року у цивільній справі №127/17769/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, відповідно до якої:

1. ОСОБА_4, зобовязується добровільно на умовах цієї мирової угоди, передати в рахунок погашення існуючого боргу ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 1-й пров. Київський, 64/69, яка на праві особистої приватної власності належить ОСОБА_4.

2. ОСОБА_3, бере на себе зобовязання, прийняти у власність в рахунок існуючого боргу квартиру, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 1-й пров. Київський, 64/69, та належить ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності.

3. Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» з моменту набуття чинності цією мировою угодою виконавче провадження, відкрите згідно постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №45928227 від 26.12.2014 року з примусового виконання виконавчого листа №127/17769/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів в сумі 327 750 грн., підлягає закриттю.

4. У випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_4 умов цієї мирової угоди, ОСОБА_3 має право звернутись до органів Державної виконавчої служби України з заявою про примусове виконання виконавчого листа №127/17769/14-ц щодо стягнення коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3.

5. У разі невиконання або неналежного виконання умов цієї мирової угоди з боку ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_5 має право звернутись до суду.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі в розгляді подання ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що оскаржуваною ухвалою вирішено питання про її права та обовязки, проте до участі в розгляді подання остання залучена не була. Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2013 року , залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №69 по 1-ому пров. Київському, 64 у м. Вінниці, укладений 20.06.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та повернуто сторони в попереднє становище, стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 368 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, з підстав, зазначених в ній, просив суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 апеляційну скаргу визнав частково, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а вирішення питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_4 апеляційну скаргу визнала частково, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, а вирішення питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання та визнаючи мирову угоду, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода не порушує прав та інтересів сторін виконавчого провадження, або будь-яких інших осіб.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, заборгованість за договором позики від 19 червня 2013 року в сумі 25 000 дол. США, що згідно курсу НБУ від 13.08.2014 року еквівалентно 327 750 грн. Вказане рішення набуло законної сили.

На виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист від 24 грудня 2014 (а.с. 45).

26 грудня 2014 року державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.(а.с.46).

29 грудня 2014 року представником ОСОБА_3 ОСОБА_8 було подано до Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ заяву про укладення між сторонами виконавчого провадження мирової угоди (а.с. 47).

Відповідно до статті 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Суд першої інстанції в порушення вимог даної статті не перевірив відповідність умов мирової угоди нормам закону та інтересам інших осіб.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.04.2014 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №69 по 1-ому пров. Київському, 64 у м. Вінниці, укладений 20.06.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та повернуто сторони в попереднє становище, стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 368 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішеннями судів встановлено, що квартира по 1-ому пров. Київському, 64 у м. Вінниці належала на праві спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 і останній нотаріально посвідченої згоди на відчуження квартири ОСОБА_4 від дружини не отримував.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, затвердження мирової угоди на умовах, що ОСОБА_4, зобовязується добровільно передати в рахунок погашення існуючого боргу ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, 1-й пров. Київський, 64/69, вирішує права та обовязки ОСОБА_2, яка не брала участі в розгляді подання.

За змістом статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

З аналізу змісту вищевказаних норм права вбачається, що ними не передбачено можливості звернення стягнення на майно позичальника, яке не було предметом договору або застави.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2015 року щодо звернення стягнення на майно не ухвалювалось.

Таким чином, затверджуючи мирову угоду, суд фактично змінив зміст ухваленого рішення, що є порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції неповно зясував обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права, чим порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а вирішення питання - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2015 року скасувати, а вирішення питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: