Справа № 369/7164/16-ц
Провадження № 2/369/3258/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Прикмета І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 18 червня 1968 року між ОСОБА_1 та, на той час, ОСОБА_3 був укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Московської районної Ради депутатів трудящих м. Києва, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблений відповідний запис за № 411. Після одруження ними обрані прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

За час перебування у шлюбі сторони мають доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У листопаді 1997 року позивачем та членами сім'ї - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було приватизовано згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиру № 126, загальною площею 52,0 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Київською Дільницею Цивільних Споруд ПЗЗ їм було видане відповідне Свідоцтво про право власності на житло від 26 листопада 1997 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 26 листопада 1997 року за № НГЧ-1/212, зареєстроване Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 16 грудня 1997 року у реєстрову книгу за № 125/126. При цьому в свідоцтві було зазначено, що дане майно належить їм на праві спільної приватної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, про що Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області видане Свідоцтво про смерть від 06 лютого 2015 року.

Після смерті дружини відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, а саме - 1/3 частини квартири № 126, загальною площею 52,0 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог чинного законодавства, позивач як чоловік ОСОБА_4 та їх спільна дочка мають право на частину вищезгаданого спадкового майна, а саме по 1/6 частині кожен.

Позивач вважав що спільна донька - ОСОБА_2 має бути усунена від права на спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4 виходячи з наступного.

Позивач та його дружина були зареєстровані та проживали у спірній квартирі, в той час як їх спільна донька була там тільки зареєстрована, а в 1999 році виїхала за кордон та проживає там до цього часу.

У 2002 році ОСОБА_4 захворіла та звернулася в поліклінічне відділення Науково- дослідного інституту геронтології Академії медичних наук України. Після обстеження їй було видане Консультативне заключения від 10.02.2002, в якому зазначений діагноз - хвороба Паркінсона.

Дана хвороба являється невиліковною, але на сьогоднішній день існують лікарські засоби та препарати, які здатні лише покращити загальний стан. У зв'язку з цим дружина змушена була постійно приймати необхідні ліки.

У квітні 2011 року ОСОБА_4 також зверталася у відділення екстрапірамідних захворювань центральної нервової системи Інституту геронтолології Академії медичних наук України. Після обстеження їй було видане Консультативне заключения від 27.04.2011.

Всі необхідні для лікування медичні препарати для лікування даної недуги були придбані за грошові кошти дружини, яка на той час отримувала пенсію, що підтверджується товарними та фіскальними чеками.

Так лікарем їй були виписані досить дорогі ліки, основиним з яких був «Мирапекс». Вартість даного лікарського препарату становить близько 1 000,00 грн. за одну упаковку. В той же час їй необхідно було 2 таких упаковки на місяць. Також необхідні були інші стабілізуючі та стримуючі розвиток хвороби лікарські засоби.

Хвороба дружини постійно прогресувала, що супроводжувалося наростаючими розладами психічної сфери - зниженням розумових здібностей і депресивним станом. їй необхідний був постійний догляд, піклування та матеріальна допомога.

Через похилий вік і тяжку хворобу дружина була у безпорадному стані.

Відповідачу було достеменно відомо про стан її матері, однак вона не переймалася її станом та більше того навіть не цікавилася здоров'ям хворої, жодного разу не зателефонувавши.

Як уже раніше було зазначено, з 1999 року відповідач проживала та продовжує проживати за кордоном. Останній раз вона приїжджала додому у листопаді 2014 року. Під час свого останнього приїзду додому, у її відношенні до матері не вбачалося ні поваги, ні любові, ні співчуття. У зв'язку з таким байдужим ставлення доньки, дружині стало значно гірше.

З того часу вона більше жодного разу не приїздила. Крім того, її було повідомлено про смерть матері, однак на похованні 07 лютого 2015 року, вона була також відсутня.

Підтвердженням даного факту є акт, виданий депутатом Вишневої міської ради VII скликання - ОСОБА_6 від 26 липня 2016 року.

Відповідно позивач повністю займався організацією поховання дружини, що підтверджується доданими доказами до даної позовної заяви.

Проживаючи за кордоном, відповідач мала постійне місце роботи, отримавала заробіту плату та використовувала її виключно на власні потреби, не цікавлячись матеріальним становищем своїх батьків, яке було досить складне. Окрім лікарських засобів, які постійно були необхідні її матері, щомісяця були наявні і інші супутні витрати на харчування, одяг, комунальні послуги та інше.

Позивач вважав, що ОСОБА_2 під час тяжкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, донька ніколи не допомагала ні батьку, ні матері не тільки матеріально, а навіть не цікавилася здоров'ям.

Тому позивач просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дружини - ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину об'єкту нерухомого майна - двокімнатної квартири № 126, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомляла.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника та покази свідка, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

26 листопада 1997 року Київською дільницею Цивільних споруд ПЗЗ було видано свідоцтво про право власності на житло що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого на праві приватної спільної часткової власності вказана квартира належить ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1.

До майна померлої ОСОБА_4 Вишневою міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 165/2016.

До складу спадкового майна померлої увійшло 1/6 частини квартира № 126, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Спадщину після померлої прийняв її чоловік, позивач ОСОБА_1, шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви.

Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори від 08.06.2016 року № 534/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частин квартири № 126, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з невизначеністю частки померлої ОСОБА_4 у спільному майні.

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.10.2016 р. визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні даної справи, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпораднім станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавця, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. З огляду на викладене, правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу, потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

Пунктом 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» передбачено, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

При розгляді справ цієї категорії суди нерідко постановляють рішення про усунення від спадкування спадкоємця, коли у справі немає жодного доказу про умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, крім того факту, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, ігноруючи при цьому статті 10, 60 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме консультативних заключень складених НІІ Геронтології Академії медичних наук України від 10.02.2002 р. та від 27.04.2011 р. померла ОСОБА_4 хворіла на хворобу Паркінсона.

Відповідно до довідки виданої КП «УМГ» від 12.08.2015 р. № 941, вбачається що позивач проживав за адресою АДРЕСА_1, разом з ним проживала і була зареєстрована ОСОБА_4 по день її смерті, а також прописана дочка ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про поховання, накладної від 06.02.2015 р., договору-замовлення про надання ритуальних послуг вбачається що поховання ОСОБА_4 займався її чоловік ОСОБА_1

26 липня 2016 року депутатом Вишневої міської ради зі слів сусідів складено акт про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. За місцем реєстрації ОСОБА_2 не проживає з 1999 року по причині виїзду за кордон. 3 листопада 2014 року не з'являлась, не була присутня на похованні матері 07 лютого 2015 року.

Допитана в судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_8 пояснила суду що з 2012 року по 2014 рік вона доглядала за ОСОБА_4, тобто була її доглядальницею. Також вона пояснила що її по оголошенню стосовно даної роботи знайшла відповідач ОСОБА_2, при працевлаштуванні свідка, вона чула як ОСОБА_2 запитала свого батька чи достатньо йому коштів для оплати послуг доглядальниці, на що він погодився і сказав що йому буде вистачати своїх коштів. Оплату праці ОСОБА_8 за її словами проводив тільки позивач ОСОБА_1.

З пояснень наданих позивачем вбачається що його донька постійно проживає за межами України.

На ухвалу суду, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надіслав лист № 64/Д-5313/1 згідно якого вбачається що відомостей про перетин державного кордону України гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період з 16.11.2011 року по 15.11.2016 року - не виявлено.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст.57-58 ЦПК України, та відповідно підтверджували свідоме ухилення відповідачки від надання спадкодавцеві допомоги, а також потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідачки, суду, позивачем надано не було.

Факт проживання відповідача закордоном, а також понесення позивачем витрат на поховання дружини, не можуть свідчити про умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. Крім того як пояснила суду допитана під присягою свідок, саме відповідачка домовлялась з нею стосовно, того що б вона доглядала за померлою, яка на той час потребувала допомоги.

Отже, доказів які б були достатніми для усунення відповідачки від права на спадкування, позивач суду не надав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись, ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1222, 1224 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 33, 58-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.