Справа №642/6810/16-ц
Провадження №2/642/2000/16
13 грудня 2016 року Ленінського районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Шрамко Л.Л.
з участю секретаря - Бондаренко В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 липня 1998 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, внаслідок чого відбувались сварки, що призвело до відчуження, та вони стали проживати окремо.. Подальше збереження шлюбу вона вважає неможливим.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що поновлення шлюбних відносин є неможливим, проти примирення вона заперечує. Літом 2016 року чоловік зібрав її речі та вона пішла від нього. Дитина проживає періодично то з відповідачем, то з нею. Майнового спору не мають. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище.
Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, доказів поважності неявки в судове зсідання не надав.
Виходячи з положень ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивачки, постановляє заочне рішення у а справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного.
Сторони зареєстрували шлюб 25 липня 1998 року. Мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Внаслідок різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння у сторін виникали сварки, що призвело до відчуження та припинення шлюбних стосунків. Сторони проживають окремо. Вихованням дитини займаються обидві сторони, дитина проживає періодично у позивачки та у відповідача.
Позивачка наполягає на розірванні шлюб та вважає неможливим примирення.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені.
Вказані вище обставини справи та закріплена в ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки проти збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25 липня 1998 року Жовтневим відділом РАГС м. Харкова (актовий запис № 404).
Після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище - ОСОБА_2.
Дане заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається відповідачем до Ленінського районного суду м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м. Харкова.
Суддя Л.Л. Шрамко