Справа № 452/3519/15 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/5265/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Крайник Н.П., Берези В.І.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення компенсації за прострочення грошового зобов'язання,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.1-3), в якому просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія (далі-ПАТ НАСК) «Оранта» пеню (в межах року перед зверненням до суду з вказаним позовом) за період з 16 грудня 2014 року по 12 жовтня 2015 року в розмірі 17691 грн. 60 коп., втрати від інфляції за період з 09 травня 2013 року по 12 жовтня 2015 року в розмірі 31799 грн. 79 коп. та три проценти річних за період з 09 травня 2013 року по 12 жовтня 2015 року в розмірі 3100 грн. 03 коп. за прострочення виплати йому страхового відшкодування, яке з вини працівників названої страхової компанії було виплачено йому лише на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року - 12 жовтня 2015 року, хоча підлягало до виплати на підставі його заяви ще у травні 2013 року.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2016 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» в користь ОСОБА_2 42797 грн. 66 коп. компенсації за прострочення грошового зобов'язання за період з 15 жовтня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, з яких: пеня - 19441 грн. 08 коп., три проценти річних - 1249 грн., інфляційні втрати - 22107 грн. 58 коп., та 427 грн. судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, а всього 43224 грн. 66 коп.

В частині задоволення позову про стягнення компенсації за прострочення грошового зобов'язання в сумі 9793 грн. 76 коп. відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ПАТ «НАСК «Оранта», просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апелянт вважає вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, пред'явлених до нього, як до страховика забезпеченого транспортного засобу, з вини водія якого було вчинено 23 грудня 2012 року дорожньо-транспортну пригоду (далі-ДТП), безпідставними, оскільки страхове відшкодування не було виплачено позивачу, як потерпілій в ДТП особі, не з вини страховика, а з тих підстав, що заяву про виплату страхового відшкодування позивач подав до страхової компанії вже після спливу одного року від моменту скоєння ДТП, у зв'язку з чим йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі статті 37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, зазначає, що такого виду відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу як стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено і норма статті 625 ЦК України може бути застосована лише до правовідносин, які виникають між страховиком і страхувальником з договорів страхування, а позивач не є страхувальником. Апелянт звертає увагу, що страхове відшкодування було стягнуте із страхової компанії за рішенням суду, яке вона виконала в повному обсязі, і жодних інших вимог позивач у тій іншій справи до страхової компанії не пред'являв. Крім того, вважає, що для звернення до суду із вказаним позовом сплив строк позовної давності, на застосуванні наслідків якого страхова компанія наполягала у суді першої інстанції.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.92, 93), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи, зокрема, з рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року у справі №452/586/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «НАСК «Оранта» про визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та стягнення страхового відшкодування (а.с.4-7), яке набрало законної сили, встановлено, що 23 грудня 2012 року о 12 год. 30 хв. на 49 км. 850 м автодороги Львів-Самбір-Ужгород з вини водія автомобіля марки «Wolkswagen Jetta» з реєстраційним номером НОМЕР_2 ОСОБА_3 було пошкоджено автомобіль марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1, яким на момент вчинення ДТП керував ОСОБА_4, а власником був - ОСОБА_5 Окрім, ОСОБА_4 право на керування автомобілем ОСОБА_5 та право на отримання відшкодування в разі його пошкодження мали також ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_2

Відповідно до вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2013 року та вироку Апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року водія автомобіля марки «Wolkswagen Jetta» з реєстраційним номером НОМЕР_2 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні вказаної вище ДТП та стягнуто з нього у користь ОСОБА_4 42570 грн. за пошкодження автомобіля марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1.

Із довідки, виданої відділом державної виконавчої служби Самбірського МРУЮ Львівської області, відомо, що на примусовому виконанні у цьому відділі знаходився виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_4 950 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та 42570 грн. за пошкодження автомобіля марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1, який станом на 10 червня 2015 року не був виконаний і жодних стягнень у користь ОСОБА_4 проведено не було у зв'язку з відсутністю ліквідного майна.

Відповідно до страхового полісу №АВ/5591468 від 18 березня 2012 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП була застрахована в ВАТ «НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб, - 50 тисяч гривень.

Вказаним вище рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» у користь позивача ОСОБА_2 42570 грн. страхового відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1.

З цього рішення суду також встановлено, що про дану ДТП страховика забезпеченого транспортного засобу - ВАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_2 було повідомлено 09 січня 2013 року, однак, із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкодження автомобіля марки «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером НОМЕР_1 позивач ОСОБА_2 звернувся до названої страхової компанії лише 10 липня 2014 року, а тому йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі статті 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: у зв'язку з поданням заяви про виплату страхового відшкодування після спливу одного року з моменту вчинення ДТП.

Присуджуючи рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року із страховика забезпеченого транспортного засобу у користь позивача страхове відшкодування в сумі 42570 грн., суд першої інстанції не визнавав неправомірною відмову страховика у виплаті позивачу страхового відшкодування за його заявою від 10 липня 2014 року, поданою після спливу одного року з моменту настання страхового випадку, а виходив із того, що присуджена вироком суду в кримінальній справі майнова шкода в розмірі 42570 грн. не була виплачена винною особою і порушення позивачем строку на звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не перешкоджало страховику переконатись, що подія від 23 грудня 2012 року є страховим випадком та визначити розмір збитків, які підлягають відшкодуванню.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування (з дотриманням вимог до змісту такої заяви, визначених в цій статті), в якій, зокрема, має міститись майнова вимога заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують, а також інформація про вже здійсненні взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих, а також необхідні для здійснення такої виплати документи, перелік яких зазначено в цій статті.

Відповідно до статті 36.1 цього Закону, на підставі заяви про страхове відшкодування страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні такого відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався у судовому порядку.

Відповідно до статті 36.2 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до статті 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика, особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 37.1.4 Закону визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

З урахуванням наведених вище норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» й тих обставин, що страховиком забезпеченого транспортного засобу було відмовлено позивачеві у виплаті страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу на підставі статті 37.1.4 цього Закону, а страхове відшкодування позивачеві було присуджене з страховика забезпеченого транспортного засобу лише за рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2015 року, яке виконане страховиком у встановленому законом порядку на підставі виданого судом виконавчого листа, виконавче провадження за яким було відкрите за заявою позивача 23 вересня 2015 року, шляхом перерахування страховиком на рахунок позивача 07 жовтня 2015 року присуджених позивачеві коштів, які він отримав 12 жовтня 2015 року (а.с.27-29), колегія суддів доходить висновку про те, що правових підстав для застосування до страховика забезпеченого транспортного засобу відповідальності, передбаченої статтею 36.5 цього Закону, у виді пені, немає, оскільки для цього немає визначених у вказаній статті умов настання такого виду відповідальності.

З наведених вище мотивів, безпідставними є й вимоги позивача про стягнення з відповідача як із страховика забезпеченого транспортного засобу на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки страховик не допустив прострочення виконання грошового зобов'язання по виплаті позивачеві страхового відшкодування за пошкодження в ДТП транспортного засобу на підставі рішення суду.

Суд першої інстанції вказаних вище обставин справи та норм матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не врахував, а тому дійшов помилкових висновків про наявність правових підстав для стягнення з відповідача в користь позивача пені, інфляційних втрат і трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 за безпідставністю пред'явлених до відповідача вимог з наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Крайник Н.П.

Береза В.І.