АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/723/16 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Рожук О.О.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката

ОСОБА_2, представника відповідача Сохіної

І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка про стягнення грошової допомоги, зміни дати звільнення з роботи, стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день прийняття рішення судом, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом, який згодом уточнила, і просила стягнути з відповідача грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат; змінити дату її звільнення з роботи в ТНПУ ім. В.Гнатюка з 26.08.2015 р. на день отримання трудової книжки 19.10.2015 р.; стягнути в її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день прийняття рішення судом; заробітну плату за час вимушеного прогулу; моральну шкоду в розмірі 1500 грн.; судові витрати в сумі 1948,80 грн.

Позивачка вказала, що наказом № 51 К від 25.08.2015 р. вона була звільнена за власним бажанням з посади професора кафедри загального мовознавства і слов'янських мов згідно ст. 38 КзпП України, однак в день звільнення 26.08.2015 р. з нею не було повністю проведено розрахунок. Зокрема, їй не виплатили матеріальну допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат згідно ст. 24 Закону України Про наукову і науково технічну діяльність .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.03.2016 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри загального мовознавства і словянських мов (0,5 ставки) Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 26 серпня 2015 року на 19 жовтня 2015 року. Стягнуто з Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7162 грн. 62 коп. з відрахуванням сум податків та інших обовязкових платежів за період з 27 серпня 2015 року по 19 жовтня 2015 року. Стягнуто з Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп. Стягнути з Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у стягненні грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів, передбаченої ст. 24 Закону України Про наукову і науково технічну діяльність, скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позов у цій частині задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

ОСОБА_1 вказала, що після виходу на пенсію в 2003 р., як науковий працівник, вона продовжувала працювати за строковим трудовим договором у відповідача, тому має право на отримання грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів.

Тобто, судове рішення оскаржується лише в частині відмови у стягненні в користь ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що після звільнення з роботи позивачка не набула право на отримання грошової допомоги згідно ст. 24 Закону України Про наукову і науково технічну діяльність, оскільки вийшла на пенсію з посади наукового працівника в 2003 р., а в 2015 р. звільнилась за власним бажанням, а не у зв'язку з виходом на пенсію.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка на посаді професора завідувача кафедри російської мови і літератури.

Із змісту заяви від 01.12.2003 р., поданої ОСОБА_1 до ТДПУ ім. В.Гнатюка, видно, що вона просила звільнити її за власним бажанням з посади професора -завідувача кафедри російської мови і літератури з метою оформлення наукової пенсії та була звільнена із вказаної посади, згідно наказу № 73 к з 04.12.2003 р. (а.с. 46, 51).

Із довідки, наданої управлінням пенсійного фонду України від 04.03.2015 р. № 3907/11, вбачається, що ОСОБА_1, як одержувач пенсії, перебуває на обліку в УПФ України у м. Тернополі з 05.12.2003 р. та отримує з цього часу пенсію за віком відповідно до Закону України Про наукову та науково технічну діяльність.

Тобто, ОСОБА_1 04.12.2003 р. звільнилась з роботи у зв'язку з виходом на наукову пенсію згідно ЗУ Про наукову та науково технічну діяльність.

Відповідно до заяви ОСОБА_1, з 08.12.2003 р. її прийнято на посаду професора - завідувача кафедри російської мови і літератури за строковим трудовим договором (а.с 48, 49).

Згідно наказу № 51-к від 28.08.2015 р. ОСОБА_1 було звільнено із вищевказаної посади на підставі ст. 38 КЗпП (за власним бажанням).

Статтею 24 Закону України Про наукову і науково технічну діяльність визначено, що пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

При виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

Із змісту позовних вимог, пояснень представника позивачки в апеляційному суді, видно, що ОСОБА_1 пов'язує виникнення у неї права на виплату грошової допомоги згідно ЗУ Про наукову і науково технічну діяльність із звільненням з 26.08.2015 р. з посади професора кафедри загального мовознавства і слов'янських мов.

Як видно із змісту ст. 24 Закону України Про наукову і науково технічну діяльність, обов'язковою умовою для виплати грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів є звільнення у зв'язку з виходом працівника на наукову пенсію, яка регулюється цим законом.

Колегія суддів вважає, що судом підставно відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів, оскільки пенсія за вислугу років (наукова пенсія) призначена позивачці після звільнення її з роботи з 05.12.2003 р., а з 26.08.2015 р. ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням, а не у зв'язку з виходом на пенсію відповідно до ЗУ Про наукову і науково технічну діяльність. Отже, право на отримання вищевказаної грошової допомоги під час звільнення з посади з 26.08.2015 р. у позивачки не виникло.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.03.2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3