Справа № 635/8585/16-ц
Провадження № 2-о/635/356/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шинкарчука Я.А.,

при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,

представника КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області заяву Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Комунальний заклад охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» в порядку Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 має тяжкий психіатричний розлад, який обумовлює його безпеку для себе і оточуючих, його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів психіатричного відділення, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію останнього згідно із ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

В судовому засіданні представник Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1», лікар-психіатр ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності, підтримав заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 та вказав, що останній 14 грудня 2016 року був госпіталізований до їх лікарні на підставі направлення на госпіталізацію виданого 14.12.2016 лікарем-психіатром Панютинського психоневрологічного інтернату. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_2 страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, параноїдна форма, внаслідок чого він не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану в разі ненадання йому медичної психіатричної допомоги.

Законний представник (опікун) ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати заяву Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_2, за її відсутності, проти вимог заяви не заперечує.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Судом встановлено, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним та призначено його опікуном - ОСОБА_3.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Згідно вимог статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст. 5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» ОСОБА_4 страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, параноїдна форма, внаслідок чого він не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану в разі ненадання йому медичної психіатричної допомоги. Хворий ОСОБА_5 визнаний судом недієздатним і не може дати свідомої згоди на госпіталізацію, проте потребує отримання психіатричної допомоги в умовах стаціонару.

Викладене дозволяє суду зробити висновок про задоволення заяви Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_5 для його лікування в умовах психіатричного стаціонару, оскільки, це є необхідним, та відповідає приписам Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.8 ЦПК України, рішенню Конституційного суду України №2-рп/2016 від 01 червня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд

в и р і ш и в:

Заяву Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» про примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_2 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який згідно рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2013 року визнаний недієздатним, примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я.А. Шинкарчук