Справа № 417/3179/16-ц
Провадження № 2/417/608/16
РІШЕННЯ

Іменем україни

"22" грудня 2016 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Шкирі В. М.

за участі секретаря Грибєнік О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом представника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

03.10.2016 представник позивача звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 41 688,53 гривень за кредитним договором б/н від 27.11.2012 яка складається з такого:

4399,00 грн.- заборгованість за кредитом;

31 798,17 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом;

3030,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

500,00 грн.- штраф(фіксована частина);

1961,36 грн. - штраф (процентна складова).

також просив стягнути судові витрати в розмірі 1378,00 гривень.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.11.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором.

Відповідач зобовязувався погашати заборгованність за Кредитом та відсотками за його використання на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 30.06.2016 має заборгованість 41 688,53 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання призначене на 22.12.2016 не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання на його адресу судової повістки про виклик до суду, яку він отримав 09.12.2016 (а.с.67) причини неявки суду не відомі. Клопотань про відкладення судового засідання не надано.

09.11.2016 судом через канцелярію суду отримано заяву в якій відповідач просив судове засідання провести без його участі (а.с.53).

Разом з цим відповідач надав заяву в якій вказує, що не відмовляється від сплати боргу позивачу в сумі 5000,00 гривень, але не згодна з нарахованими штрафами та пенею, які банк нарахував більш ніж 50% на тіло кредиту (а.с.55)

Крім цього відповідач надав заяву в якій просить застосувати строк позовної давності, при цьому посилався на ст. 256-258 ЦПК України, вказуючи що строк позовної давності відповідно до ст.257 ЦПК України становить три роки та що він сплив 25.11.2015 року тоді як позов предявлено лише 2016 року.

Представник відповідача з цього приводу надав додаткові пояснення вказуючи, що на час укладання між сторонами договору діяли умови та правила затверджені Наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010. Відповідачці була видана платіжна картка якою вона активно користувалася, отже прийняла всі умови Банку. Платіжна картка видана відповідачці з терміном дії до 2016 року, останній платіж відповідачка здійснила 27.12.2013 року, а отже строк позовної давності не сплинув. (а.с.69-70)

В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до довідки, є юридичною особою, має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua складає між ним та Банком Договір, що підтверджується заявою та підписом(а.с.5 зворотній бік).

Крім того відповідач ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", отримав кредитну картку "Універсальна 55 днів пільгового періоду"(а.с.5,6).

При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно Умов кредитування базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% на рік. Розмір щомісячних платежів, з урахуванням плати за користування кредитними коштами становить 7% від заборгованості, але не менш 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів 25 число місяця, наступного за звітним. Також, згідно тарифів банку передбачено сплату комісії (а.с.6)

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил договор діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично лонгується, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору.

При цьому п.2.1.1.2.11, 2.1.1.2.11 Умов та правил передбачено, що карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Картки, включно. Забороняється використання Карти (її реквізитів) із закінченим терміном дії. Банк не несе відповідальності за несвоєчасне отримання Держателем Картки, випущеної на новий термін дії. Після закінчення терміну дії відповідна Карта продовжується Банком на новийтермін (шляхом надання Клієнту Картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початкумісяця закінчення терміну дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку. Перевипуск картки на новий строк здійснюється при дотриманні Клієнтом

умов обслуговування Карти, передбачених Договором (а.с.25).

Згідно довідки ПАК КБП "ПРИВАТБАНК" на виконання договору від 27.11.2012 ОСОБА_3було надано картку № 652242 з терміном дії до 07 місяця 2016 року (а.с.61)

Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір та відповідно виникли зобовязальні цивільно- правові правовідносини у сфері кредитування.

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5.Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобовязання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Так згідно Правил користування платіжною картою передбачено, що за користування кредитом ОСОБА_1 нараховує відсотки в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на сайті банку з розрахунку 360 календарних днів на рік в даному випадку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості та п.2.1.1.12.6 "Правил користування кредитною картою".

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

Разом з цим відповідачем надана заява в якій він вказує, що не відмовляється від сплати боргу позивачу в сумі 5000,00 гривень, але не згоден з нарахованими штрафами та пенею, які банк нарахував більш ніж 50% на тіло кредиту (а.с.55) крім того просить застосувати строк позовної давності, при цьому посилається на ст. 256-258 ЦПК України, вказуючи що строк позовної давності відповідно до ст.257 ЦПК України становить три роки та що він сплив 25.11.2015 року тоді як позов предявлено лише 2016 року.

Станом на 05.12.2016 жодна з заяв не відкликана, а тому суд зазначає з цього приводу наступне.

Отже умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Зазначена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року №6-103цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи строк дії картки, яка була видана відповідачу, встановлений 07/16 (а.с.61).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що сторони встановили як кінцевий строк повернення кредиту, а саме липень 2016 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, тобто умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника, зокрема, щодо сплати окремих платежів, встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку сплати кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності по кожному черговому платежу починається з моменту порушення його виконання.

Таким чином, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця зазначеного, як кінцевий строк повернення кредиту в даному випадку - липень 2016 року.

Зазначене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постановах від 06.11.2013 року за № 6-116цс13, від 01 липня 2015 року за № 6-331цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Крім того з гідно розрахунку заборгованості відповідачка останній платіж в сумі 1000 грн здійснила 21.11.2013, тобто перервався строк позовної давності, а позов подано до суду 26.09.2016 (а.с.38)

Таким чином суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено, а тому вимоги щодо стягнення ;

4399,00 грн.- заборгованість за кредитом;

31 798,17 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом;

є такими що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені та штрафних санкцій за вказаним договором.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно цього Розпорядження с. Височинівка Марківського району Луганської області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено с. Височинівка Марківського району Луганської області.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Крім того комерційним банкам Національним Банком України дані роз'яснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до якого банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. «Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу", сказано в листі.

Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню.

Суд вважає, що відповідачем не надано доказів у відповідності до ст.ст.10,11,60 ЦПК України, що заявлені ним штрафні санкції та пеня були нараховані відповідачу до 14.04.2014. А як вбачається із системного аналізу статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 мова йде про всі штрафи, які нараховуються на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Тому вимоги про стягнення штрафних санкцій та пені задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 14.09.2016 був сплачений судовий збір у сумі 1378 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповіда на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1196,48 гривень (36197,17: 41 688,53 х 1378).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224, 226, 228, 233, 296 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530 549,610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд,- в и р і ш и в:

Позов представника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.11.2012 в сумі 36197 (тридцять шість тисяч сто девяносто сім) гривень 17 копійок, яка станом на 30.06.2016 складається із наступного:

4399,00 грн.- заборгованість за кредитом;

31 798,17 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом;

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» судові витрати: судовий збір в розмірі 1 196 (одну тисячу сто девяносто шість) гривень 48 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог представника ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марківського районного суду В. М. Шкиря