АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Дідичука Ігоря Анатолійовича на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за участю заінтересованих осіб Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за участю заінтересованих осіб Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «Споживчий центр» - Дідичук І.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та визнати дії державного виконавця протиправними, скасувати постанову державного виконавця № 51587984 від 06.07.2016 року.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 383 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2016 року ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із скаргою за участю заінтересованих осіб Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, посилаючись на те, що 14 липня 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків прийнято рішення у справі СЦ 293/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 28.08.2012-000000014 в розмірі 3 072,00 грн., та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 126,08 грн.

26 лютого 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчі листи на примусове виконання рішення Третейського суду від 14 липня 2014 року.

15 червня 2016 року заявник звернувся до Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

06 липня 2016 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області КузьмінськоюA.B. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), у зв'язку з пропуском встановленого строку пред'явлення виконавчого листа.

Скаржник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кузьмінської A.B. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, скасувати постанову державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кузьмінської A.B. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51587984 від 06 липня 2016 року, зобов'язати Дзержинський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти до виконання виконавчий лист, виданий 26 лютого 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 28.08.2012-000000014 в розмірі 3 072,00 грн., та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 126,08 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що 26 лютого 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/1595/15-ц на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 липня 2014 року у справі № СЦ 293/14 про стягнення з ОСОБА_3и на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 28.08.2012-000000014 в розмірі 3 072,00 грн. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 126,08 грн. (а.с.53-54).

06 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про відкриття виконавчого провадження напримусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від14 липня 2014 року по справі СЦ 293/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товаристваз обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 28.08.2012- 000000014 в розмірі 3 072,00 грн., та витрати, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 126,08 грн. (а.с.52).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

06 липня 2016 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області КузьмінськоюA.B. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 51587984 на примусове виконання виконавчого листа № 755/1595/15-ц, виданого 14 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 28.08.2012-000000014 в розмірі 3 072,00 грн., та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 126,08 грн., оскільки згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року (а.с.51).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, назва і дата видачі документа, найменування органу, резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Як вбачається із змісту виконавчого листа, виданого 14 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 28.08.2012-000000014 в розмірі 3 072,00 грн., та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 126,08 грн.рішення суду набрало законної сили 04 лютого 2015 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)»виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду у цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року знаступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення пред'явлення виконавчого документу до виконання починається з наступного дня після набрання ним юридичної сили.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

За пунктом 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Тобто, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Таким чином, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду після набрання чинності Законом України № 2677-VI (9 березня 2011 року) та був пред'явлений до виконання поза межами строків, установлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», а питання про поновлення пропущеного строку в установленому статтею 371 ЦПК України порядку не вирішувалося, тому відповідно зазначена обставина, виходячи з положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», була підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6- 711цс15 від 20 січня 2016 року, яка є обов'язковою в силу ст. 360-7 ЦПК України, роз'яснено, що за змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

У справі, яка переглядається, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду після набрання чинності Законом України № 2677-VІ (9 березня 2011 року), був пред'явлений до виконання поза межами строків, установлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», питання про поновлення пропущеного строку в установленому статтею 371 ЦПК України порядку не вирішувалося, і відповідно зазначена обставина, виходячи з положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», була підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження»,а саме у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Дідичука Ігоря Анатолійовича - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий : Судді: