Справа № 500/4547/15-ц
Провадження № 2-з/500/117/16
УХВАЛА

24 листопада 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Смокіної Г.І.,

при секретарі Рашковій Ю.П.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2015 року провадження у справі відкрито.

11.11.2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам користуватися 1/10 частиною домоволодіння (магазину) колишнього власника ОСОБА_3, загальною площею 45,8 кв.м., за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул.Авраамівська (колишня назва 28 Червня), 57 кут вул.Пушкіна, 50.

21.11.2016 року представник позивача доповнив заяву про забезпечення позову та просить з метою забезпечення позову заборонити будь-яким особам знаходитися, займати, користуватися 1/10 частиною житлового будинку, загальною площею 45,8 кв.м., за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул.Авраамівська (колишня назва 28 Червня), 57 кут вул.Пушкіна, 50, яка раніше належала ОСОБА_3, яку останній використовував в якості магазину; зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та будь-яких осіб звільнити 1/10 частину домоволодіння (колишній магазин) колишнього власника ОСОБА_3 за вказаною адресою; зобовязати ОСОБА_4 поновити за його рахунок несущу стіну 2-х поверхового будинку, яка існувала станом на 18.03.2010 року; розірвати договір охорони приміщення з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та будь-якими особами за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що її мати - позивач у справі померла 11.08.2016 року, діями відповідачів їй завдано значні збитки, зокрема, знищено торгове обладнання, в несущій стіні домоволодіння вирублено діру без відповідних документів, через яку здійснюється незаконна підприємницька діяльність, зсередини приміщення знищено стіну між двома кімнатами. Незабезпечення позову може призвести до виникнення нових збитків та зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вважає, що її повноваження як представника позивача збереглися після смерті останньої на підставі п.6 ч.1 ст.248 ЦК України для вчинення таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2016 року заяву про забезпечення позову залишено без руху, надано строк для усунення недоліків до 24.11.2016 року.

24.11.2016 року недоліки заяви усунуто.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причину неявки не повідомили.

Від представника відповідача ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення (а.с.т.2 с.29), згідно яких просить у задоволенні заяви відмовити з підстав, викладених у запереченнях.

Вислухавши заявника, ознайомившись з доводами заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 померла 11.08.2016 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 457916 від 11.08.2016 року (а.с.т.2 с.28).

Представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову 11.11.2016 року після смерті позивача.

Суд вважає, що звернення представника позивача із заявою про забезпечення позову після смерті позивача є дією в розумінні п.6 ч.1 ст.248 ЦК України, для здійснення якої зберігаються повноваження представника.

Згідно довіреності від 31.03.2014 року ОСОБА_2 надано право, зокрема, подавати від імені ОСОБА_1 заяви, у тому числі позовні, вести її цивільні справи у всіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 ст.152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову.

Згідно п.2,3 ч.1, ч.2, ч.3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, встановленням обовязку вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосовувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту п.5 Постанови вбачається, що не допустимо забезпечення позову такими видами забезпечення позову, у разі застосування яких фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння у разі невжиття обраних заявником заходів забезпечення позову заявник не довів.

Крім того, однією з позовних вимог ОСОБА_1 є вимога про зобовязання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звільнити приміщення магазину в домоволодінні за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул.28 Червня, 57 кут вул.Пушкіна, 50, тому забезпеченням позову шляхом зобовязання ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 звільнити 1/10 частину домоволодіння (колишній магазин) колишнього власника ОСОБА_3 за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул.Авраамівська (колишня назва 28 Червня), 57 кут вул.Пушкіна, 50 фактично буде вирішено частину позовних вимог без розгляду справи по суті, що є недопустимим.

Заява про забезпечення позову в частині зобовязання ОСОБА_4 поновити за його рахунок несущу стіну 2-х поверхового будинку, яка існувала станом на 18.03.2010 року, та розірвати договір охорони приміщення з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та будь-якими особами за вказаною адресою також не підлягає задоволенню, оскільки, на думку суду, обрані заявником заходи забезпечення позову є самостійними позовними вимогами, які підлягають розгляду на загальних підставах.

Крім того, суду не надано доказів наявності будь-яких договорів охорони приміщення з відповідачами чи іншими особами.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_7