УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 10 березня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу від 29 вересня 2015 року № 001273 недійсним та стягнення коштів, зазначаючи, що 29 вересня 2015 року між ним і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу № 001273 з додатками, згідно з яким предметом лізингу за даним договором є автомобіль Nissan Micra. Відповідно до умов договору лізингодавець (відповідач) бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (автомобіль Nissan Micra) у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на умовах, передбачених договором.

На сайті OLX.UA він знайшов оголошення, що вищевказаний транспортний засіб можна придбати за ціною 160 тис. грн та одразу зателефонував до продавця - автосалону «Ваш Авто», де йому роз'яснили, що дійсно таке авто є і зараз на нього акційна ціна - 160 тис. грн. Приїхавши до офісу в м. Рівне (вул. Соборна, 67), в усній формі представник відповідача роз'яснив, що дійсно таке авто є за вказаною ціною на сайті й що він повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб в сумі 25 500 грн шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть в користування предмет лізингу. Того ж дня ним було сплачено на рахунок відповідача передоплату - 25 500 грн.

Повернувшись після сплати коштів до офісу із квитанцією, менеджер надав на підпис договір, який вони підписали. Проте пізніше, читаючи договір, виявив, що в ньому була різниця у вартості предмета лізингу. Він зателефонував до компанії та йому роз'яснили, що це повна вартість автотранспорту і вона становить 255 500 грн. Зателефонувавши до центрального офісу, йому повідомили, що саме такого автомобіля за акційною ціною немає, є тільки за ціною, вказаною в договорі.

Представником відповідача не було роз'яснено призначення платежу в сумі 25 500 грн, який виявився адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Позивач вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу. У договорі це передбачено, але у позивача не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, оскільки представник відповідача не надав достовірної інформації, завірив у тому, що всі істотні умови договору він пояснив та спонукав позивача підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на це чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу. Крім цього, протягом обіцяних днів предмет лізингу так і не був переданий.

Вважав, що його ввели в оману, порушивши його права та інтереси, оскільки не роз'яснили щодо вартості транспортного засобу, не надали повної інформації по автомобілю та договору.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано договір фінансового лізингу № 001273 з додатками від 29 вересня 2015 року недійсним.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_3 сплачені кошти в розмірі 25 500 грн та комісію банку в сумі 153 грн, всього: 25 653 грн.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 487 грн 20 коп.

У решті позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що укладений договір фінансового лізингу 1 мотив містить несправедливі умови, що є нечесною підприємницькою діяльністю, яка виразилась в обмані під час пропонування послуг з реалізації автомобіля, визначення істотних умов договору, зокрема, ціни договору, а також спонукання позивача до прийняття швидкого рішення, що порушує Закони України «Про захист прав споживачів», «Про фінансовий лізинг» та норми цивільного законодавства; відповідач створив умови, за яких позивач був реально позбавлений можливості оцінити інформацію, оскільки працівники відповідача не надали позивачу достатнього часу для прийняття ним виваженого рішення, позивач оплатив перший платіж до підписання договору, чого не заперечив в судовому засіданні представник відповідача.

Крім того, суд зазначав, що договір фінансового лізингу укладено відповідачем без відповідного на це дозволу, як передбачено Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Ураховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про визнання договору недійсним, оскільки зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору в цілому, що відповідає ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Зі змісту ст. 628 ЦК України вбачається, що договір лізингу є змішаним договором і містить в собі як договір найму, так і договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі і за участі в ньому фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 29 вересня 2015 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_3, нотаріально посвідчено не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що умови договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків, а також спричиняють позивачу шкоду, отже даний договір не відповідає вимогам чинного законодавства і його слід визнати недійсним.

Оскільки договір визнано недійсним, тому сплачена за договором сума підлягає поверненню позивачу.

Судом установлено, що 29 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу № 001273 з додатками, за умовами якого ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля «Nissan Micra», вартістю 255000,00 грн., що еквівалентно на час укладення договору 11086,96 доларів США., та передати його у користування позивача, який в свою чергу зобов'язувався сплачувати щомісячні лізингові платежі в розмірі 172,60 доларів США згідно графіку та згідно додатку № 3.

Відповідно до п. 1.7 договору автомобіль передається у користування позивачу не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок товариства адміністративного платежу в розмірі 10 % предмета лізингу, авансового платежу в розмірі 50 % вартості предмета лізингу, комісії за передачу предмета лізингу в розмірі 3 % від вартості предмета лізингу (а. с. 26).

29 вересня 2015 року на виконання умов договору фінансового лізингу позивач сплатив товариству адміністративний платіж на суму 25 500,00 грн. та комісію за здійснення касової операції в сумі 153 грн.

На виконання умов договору позивачем отримано примірник договору разом з додатками № 1, № 2, в яких зазначено марку, модель та вартість предмету лізингу.

Згідно п. 1.4 даного договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його зміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, задоволення гарантійних вимог. За вищенаведеними зобов'язаннями по договору відповідає продавець.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то умови договору в цій частині суперечать нормам ст. 808 ЦК України, де передбачено, що лізингодавець та продавець, в разі вибору продавця лізингодавцем, несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Із договору фінансового лізингу, ст. 8 вбачається, що вартість предмета лізингу становить 11 086,96 доларів США, що еквівалентно 255 000 грн.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що між сторонами не погоджена істотна умова даного договору, що порушує права споживача, оскільки позивач вказує, що до проведення оплати за адміністративні послуги між ним та лізингодавцем було обумовлено вартість лізингу на суму 160 000 грн. В підтвердження своїх доводів позивач надав витяг із інтернету про наявність у відповідача автомобіля Нісан мікра, об'єм двигуна 1.2, коробка передач автомат - на суму 160000 грн. Однак, у договорі відповідач вказав іншу вартість, що не відповідає домовленості між сторонами договору.

Крім того, суди правильно визначились з умовами даного договору фінансового лізингу щодо прав і обов'язків як лізингоодержувача, так і лізингодавача. Зокрема, щодо адміністративного платежу, відмови від договору при значному збільшені ціни предмета лізингу, умов розірвання договору, невідповідальності лізингодавця та покладення значно більшої відповідальності на лізингоодержувача ( ст. 12), відсутності додатку № 3 - графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, та інші пукти договору, які суперечать ст. 18 Закону України «Про захист прав споживача».

Судом встановлено, що договір лізингу було укладено 29 вересні 2015 року. Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року, який набув чинності 28 червня 2015 року, надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) є видом господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Отже договір фінансового лізингу укладено відповідачем без відповідного на це дозволу, як передбачено Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Враховуючи встановлені обставини по даному договору фінансового лізингу суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання його недійсним, оскільки зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору в цілому, що відповідає ст.18 Закону України " Про захист прав споживачів".

Крім того недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування усіма судами України.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зробив правильний висновок, що спірний договір нотаріально не посвідчений, а тому є нікчемний в силі ч. 2 ст. 215 ЦК України, та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги. Крім того, укладений договір фінансового лізингу містить несправедливі умови, які вказані зокрема у п. 1.4; 1.5; 1.8; 5.4-5.7; ст. 3; 9.4; 10.5; 10.11; 10.13; 10.15; ст.12; 16.13, що це є нечесною підприємницькою діяльністю, яка виразилась в обмані під час пропонування послуг з реалізації автомобіля, визначення істотних умов договору, зокрема ціни договору, а також спонукання позивача до прийняття швидкого рішення, що порушує Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про фінансовий лізинг» та норми цивільного законодавства. Отже, умови договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків, а також спричиняють позивачу шкоду.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України підстави для скасування вказаного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

При цьому судом дотримано вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що ухвалені судом рішення першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова