Провадження № 2/761/8927/2016
У Х В А Л А

25 листопада 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення боргу за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2016 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення боргу за договорами позики.

Разом з тим, під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, перш за все слід зазначити, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі.

Разом з тим, вказавши у позовній заяві в якості відповідача ОСОБА_2, позивачем не зазначено її місця проживання (перебування), що, серед іншого, позбавляє суд можливості визначитись стосовно підсудності вказаної справи саме Шевченківському районному суду міста Києва.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, а згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Звертаючись з позовом до суду, позивач визначив ціну позову у розмірі 5 885 363 грн., виходячи з наступного розрахунку: 206 850 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2016 року складає 5 349 141 грн.; 7000 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2016 року складає 202 020 грн.; 12 396,2 доларів США та 472,5 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2016 року складає 334 202 грн.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 16.11.2016 року, про що свідчить конверт, в якому позовна заява була надіслана до суду, із поштовим штемпелем від 16.11.2016 року.

В свою чергу, згідно офіційного курсу гривні до долара США та Євро, встановленого Національним банком України, визначена позивачем ціна позову в гривневому еквіваленті станом на 16.11.2016 року становила не 5 885 363 грн., а 5 912 222,38 грн.

Водночас, як роз'яснено в п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону N 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті.

Відтак, враховуючи вищенаведені положення законодавства, позивачу слід привести свій розрахунок ціни позову у відповідність до вимог чинного законодавства із зазначенням точної еквівалентної суми в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, а саме станом на 16.11.2016 року.

Також, як вбачається, позивачем в якості документу, що підтверджує сплату судового збору, додано до позовної заяви копію квитанції №145 від 27.10.2016 року на суму 6890 грн.

Водночас, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Отже, враховуючи вищенаведені роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивачу слід надати до суду оригінал квитанції №145 від 27.10.2016 року про сплату судового збору за подання даного позову до суду на суму 6890 грн.

У разі виправлення недоліків в частині визначення ціни позову, нову позовну заяву необхідно подати разом із її копіями відповідно до кількості учасників процесу.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Проте, позивачем не додано до позовної заяви її копії та копій усіх документів, які додані до неї, для надіслання їх відповідачу та третій особі, що також підтверджується Актом, складеним працівниками Шевченківського районного суду м. Києва.

У зв'язку з зазначеним, позивачу слід надати до суду два екземпляри копій позовної заяви та копії усіх документів, які додані до неї, для надіслання відповідачу та третій особі.

У відповідності з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 119-121, 209, 210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення боргу за договорами позики - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: