РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Українця В.В.
при секретарі Меуш К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
14 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги мотивує тим, що проходив військову службу в складі Збройних Сил України та був звільнений за станом здоров`я. Йому встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби. Від травми у нього розвинулись хвороби та порігшився стан здоров`я. У зв`язку з цим, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.
Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з Міністерства оборони України на відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Представник відповідача вважала, що позов не ґрунтується на законі. Подала до суду письмові заперечення та пояснила суду, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, шляхом виплати грошової допомоги, яку позивач отримав. Спеціального закону з визначення порядку та умов відшкодування завданої моральної шкоди законодавцем не прийнято. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вчинення Міністерством оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв`язку між такими діями та моральною шкодою (а.с. 32-34).
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що ОСОБА_1 проходив військову службу в складі Збройних Сил України та був звільнений за станом здоров`я з військової служби з посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 22 травня 2009 року № 281 (а.с. 15).
27 травня 2009 року ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія АД № 121579 (а.с. 7).
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 1 ст. 1167 визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Вбачається, що цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, яка завдала моральної шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача шкоди.
У такому випадку необхідно враховувати, чим підтверджується факт завдання особі моральної шкоди, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вона завдана, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач посилається на завдання йому моральної шкоди через отримання інвалідності в зв`язку з проходженням військової служби. Зазначає, що від травми у нього розвинулись хвороби та порігшився стан здоров`я, він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, багато коштів витрачає на лікування.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Позивача не надав будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та отриманою шкодою.
Крім того, у ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Саме цим, законом визначені соціальні гарантії військовослужбовців у випадку встановлення інвалідності, яка повязана з виконанням обовязків військової служби. Такі гарантії реалізуються шляхом виплати грошової допомоги, спір щодо отримання якої між сторонами відсутній.
Стаття 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини, тому зазначена норма матеріального права не поширюється на правовідносини, з приводу яких виник спір між сторонами, і в такому випадку підлягає застосуванню Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись статтями 23, 1167, статтями 16, 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: