Справа №720/1974/16-ц
Провадження: 2/720/983/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А. за участю секретаря судового ОСОБА_1,

сторін по справі: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що у селі Топорівці Новоселицького району Чернівецької області по вулиці Молодіжна, 4 розташовано дворогосподарство, яке в період з 01.07.1990 по 15.04.1991 років відносилося до категорії колгоспний двір та в ньому на той період була прописана та проживала ОСОБА_4.

30.01.2016 року померла ОСОБА_4.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина на садибний (індивідуальний) житловий будинок з приналежними до нього побутовими будівлями і господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області та на дві приватизовані земельні ділянки, площею 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,2759 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства.

За час життя спадкодавець ОСОБА_4 право власності на дане дворогосподарство не зареєструвала.

Спадкодавець ОСОБА_4 заповіла на користь позивача ОСОБА_3 все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде матиме право.

Позивач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за складеним заповітом та за законом, оскільки осіб які б мали право на обовязкову частку у спадщині не має.

04.03.2016 року до державного нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області позивачем було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом на житловий будинок по вул.. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району, однак 23.09.2016 року державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори винесена постанова за № 2493/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 у звязку з тим, що до ДНК позивачем не надано правовстановлюючих документів на підтвердження реєстрації права власності.

Вищенаведені обставини змушують на дане судове звернення.

Просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області після смерті 30.01.2016 року ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просить суд позов задовольнити.

Представник Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області в судовому засіданні не зявився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутності.

Суд вислухавши думку представника позивача та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Стаття 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Матеріалами справи судом встановлено, що господарство по вул. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області станом на 1990 1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, та в ньому на той період була прописана та проживала ОСОБА_4, про що свідчить довідка №2136 від 31.10.2016 року видана Топорівської сільською радою Новоселицького району.

Тобто, право на дане нерухоме майно відповідно до чинного на той час законодавства належало одноособово ОСОБА_4.

З виписки з по господарської книги № 1233 від 31.10.2016 року виданої Топорівською сільською радою Новоселицького району вбачається, що за домогосподарством по вул.. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району рахується земельна ділянка площею 0,5259 га з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,2759 га для ведення особистого селянського господарства.

30.01.2016 року у віці 95 років померла ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-МИ №157527 від 01.02.2016 року про що складений відповідний актовий запис № 20.

При житті спадкодавець ОСОБА_4 склала на користь ОСОБА_3 заповіт, який був зареєстрований в реєстрі за №1 і посвідчений секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, відповідно до якого спадкодавець, заповіла позивачу все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б не складалось і все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде матиме право.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як вбачається із заяви №286 від 04.03.2016 року поданої до Новоселицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 своєчасно прийняв спадкове майно після смерті 30.01.2016 року ОСОБА_4.

ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті 30.01.2016 року ОСОБА_4, зареєстроване в реєстрі за №2294 згідно якого спадщина на яку видано свідоцтво складаються з недоотриманої пенсії за період з листопада 2015 року по січень 2016 року в сумі 4330 гривень 05 копійок, яка належала ОСОБА_4 на підставі довідки Управління пенсійного фонду України у Новоселицькому районі Чернівецької області №5071/10.

Постановою нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори від 23.09.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З листа начальника Новоселицького КБТІ № 442 від 25.07.2016 року вбачається, що станом на 29.12.2012 року за ОСОБА_4 право приватної власності на нерухоме майно по вул. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району не зареєстроване.

Згідно до технічного паспорту виданого Новоселицьким КБТІ 21.07.2016 року на замовлення ОСОБА_3 дане дворогосподарство в цілому складається із житлового будинку: літера «А», (1920 року забудови), літньої кухні літера «Б» (1966 року забудови); сараю літера «В, Г, Д» (1966 та 1970 років забудови); колодязь №1 (1920 року забудови); огорожа №2-4 (1970 року забудови).

Згідно з ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивач своєчасно прийняв спадщину, про що свідчить заява про прийняття спадщини подана до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, відповідач визнав позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, тому суд дійшов висновку про визнання права власності за ОСОБА_3, право власності на житловий будинок, який розташований по вул.. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області після смерті 30.01.2016 року ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218, 273 ЦПК України, і на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок літер А, літній кухні літер Б, сарай літер В,Г,Д, колодязь №1, огорожі №2-4, розташованого по вул.. Молодіжна, 4 в с. Топорівці Новоселицького району Чернівецької області після смерті 30 січня 2016 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.