Справа № 296/5803/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"18" жовтня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участю секретаря судового засідання Галіцької А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_2, як представник ОСОБА_1, із вказаним позовом, в якому просить зняти арешт з належного позивачу майна, що накладено постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції серії АА № 552278 від 28 травня 2004 року.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги вона підтримала повністю і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки.

За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 № 6 „Про судову практику в справах про виключення майна з опису за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Встановлено, що постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції серії АА № 552278 від 28 травня 2004 року було накладено арешт на ? частки квартири № 130 у будинку № 15 по проїзду ОСОБА_3 у м. Житомирі, що належить ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 19.12.2001.

Вказані обставини підтверджуються копіями Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 55831759 від 24.03.2016 (а. с. 6-8) та договору дарування (а. с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що обтяження зазначеного нерухомого майна унеможливлює проведення позивачем дій щодо його реалізації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а підстави для залишення в силі заборони та арешту на майно відсутні.

Скасування відповідних реєстраційних записів щодо обтяження об'єктів нерухомого майна, які були внесені на підставі постанови ВДВС здійснюється виключно самим державним виконавцем після того, як відпаде необхідність в арешті відповідного майна або на підставі рішення суду про звільнення майна з-під арешту, відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого та рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 31/5 від 09.06.1999, серед підстав для зняття заборони є прийняття відповідного рішення судом.

Отже відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та враховуючи, що обставини, які буди підставою для накладення арешту на спірне нерухоме майно відпали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.49, 50, 60, 67 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст.3, 10,11, 60, 88, 224, 225, 226, 232, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з майна- задовольнити.

Арешт, який накладено постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції серії АА № 552278 від 28 травня 2004 року на ? частки квартири № 130 у будинку № 15 по проїзду ОСОБА_3 у м. Житомирі скасувати.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Сингаївський