Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/3657/16 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Провадження № 22-ц/778/4789/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (далі ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що 15.09.2013 року ОСОБА_3 отримав у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але на порушення умов договору відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими нарахуваннями відповідно до умов договору, тому станом на 30.04.2016р. у нього утворилась заборгованість у розмірі 17 269,43 грн., яку він добровільно не погашає. Тому в позові ОСОБА_2 просив стягнути цю заборгованість з відповідача разом із сплаченими судовими витратами.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане заочне рішення суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з»ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справу, про що мається зворотне повідомлення про отримання ним 04.11.2016р. судової повістки, до судового засідання апеляційного суду 17 листопада 2016р. не з»явився. Будь-яких клопотань або заяв про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від нього не надходило, тому справу було розглянуто у його відсутності у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника банку, вивчивши

матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 15.09.2013р. підписав Анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_5 і правил надання банківських послуг в ОСОБА_6 ( а.с. 7).

Суд встановив, що ОСОБА_3 в цій анкеті не було зазначено, яку банківську послугу він мав намір отримати або яку саме картку бажав оформити у ОСОБА_6.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості, суд першої інстанції базувався саме на вказаних обставинах та виходив із того, що за наданими позивачем доказами неможливо встановити, який саме банківський договір було укладено між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, а також взагалі не доведено, що кредитний договір укладався.

Проте колегія не може погодитись з такими висновками суду, оскільки вони базуються на неповно з»ясованих обставинах справи та не відповідають навіть тим доказам, які є наявними в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що справу розглянуто в заочному порядку та без участі позивача за наявними у справі документами.

Як визначено ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В Анкеті-заяві, наявній в матеріалах справи, зазначені анкетні дані ОСОБА_3, реквізити його паспорту, та вона підписана особисто відповідачем, що не оспорював останній в долучених до справи письмових запереченнях проти позову ( а.с. 57).

В Анкеті зазначено, що відповідач ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами ОСОБА_4, а також отримав Пам»ятку клієнта, яка містить в тому числі ОСОБА_6 та основні умови обслуговування та кредитування. Також в анкеті зазначено, що заявник згоден з тим, що дана заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявником зазначено, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з усіма його умовами. Він обізнаний, що Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ОСОБА_6 та він зобов»язується регулярно ознайомлюватись з усіма змінами через цей сайт ( а.с. 7).

Дійсно в Анкеті-заяві не було проставлено позначку навпроти запропонованих послуг: картка «Універсальна», пенсійна картка, картка GOLD, зарплатний пакет, послуга «Копилка», що і стало підставою для висновку суду про невизначеність договору між сторонами.

Однак, суд не зважив на те, що відповідач не заперечував власноручне підписання ним вказаної ОСОБА_7, та за її змістом він ознайомлений зі всіма складовими такого договору: Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Пам»яткою клієнта.

Щодо типу та істотних умов укладеного договору, то він укладений на умовах кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», про що свідчить зміст Довідки, яка зазначена в Анкеті-заяві як документ про основні умови обслуговування та кредитування, про обізнаність з якими заявником вказано в Анкеті.

Згідно з вказаною довідкою, заявника було ознайомлено, що базова процентна ставка від-

сотків складає 2,5 % на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості; розмір щомісячного платежу складає 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов»язань, передбачених договором, більше як на 120 днів складає 500 грн. ( фіксована частина) + 5 % від суми позову ( а.с. 8).

З наданих на стадії апеляційного розгляду на підтвердження доводів апеляційної скарги фотографій, зроблених у відповідності до п. 1.1.3.2.12 ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг в момент укладення між сторонами у справі договору, вбачається, що ОСОБА_3 отримав 15 вересня 2013р. відповідний продукт від банку картку «Універсальна», на яку був встановлений кредитний ліміт у сумі 2000 грн., що підтверджується випискою з картрахунку ( а.с. 70-71, 72-77).

Отже, у суду не було підстав вважати, що відсутність позначки навпроти обраного відповідачем банківського продукту у Анкеті-заяві не дозволяє визначити тип банківського договору та його істотні умови, оскільки ці дані підтверджувались іншими доказами.

В письмових запереченнях на позовну заяву відповідач зазначав, що він не підписував кредитний договір з банком, який би відповідав положенням ст. 1055 ЦК України та містив всі істотні умови, притаманні кредитному договору, а ОСОБА_5 та правила надання банківських послуг та Правила користування кредитною карткою, які викладені на Інтернет-сторінці банку, ним також не підсувались, а відтак, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, що, на його думку, свідчить про нікчемність такого договору. При цьому відповідач послався на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України № 6-240цс14 та № 6-698цс15.

Але колегія вважає, що вказані правові позиції стосуються конкретного випадку, а саме, коли ОСОБА_4 на підтвердження укладеного договору з відповідачем надавались у справу дві різні редакції ОСОБА_5 надання споживчого кредиту, які різнились між собою за змістом, зокрема, стосовно строків позовної давності. Тому Верховним Судом України було зроблено висновок про те, що позивачем не доведено укладення в належний спосіб договору про збільшення позовної давності. При цьому, висновку про неукладеність або нікчемність такого кредитного договору в цілому через непідписання позичальником ОСОБА_5 надання споживчого кредиту вказані справи не містять.

Перевіривши, чи відповідають надані позивачем ОСОБА_5 та правила надання банківських послуг тій редакції, яка діяла на час підписання відповідачем ОСОБА_7 від 15 вересня 2013р., колегія встановила, що Наказом № 906 СП-2010-256 від 06.03.2010р. затверджено саме таку редакцію, яка продовжувала діяти станом на 15.09.2013р.

Будь-які інші редакції ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг в матеріалах справи відсутні, та відповідачем не доведено, що його ознайомлено з іншою редакцією цієї складової частини кредитного договору.

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважає, що наданими позивачем доказами доведено укладення між ним та відповідачем договору б/н від 15.09.2013р. про кредитування на умовах використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», який є договором приєднання до ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, ОСОБА_6, з якими позичальника ознайомлено та вручено Пам»ятку клієнта, яка містить в тому числі ОСОБА_6 та основні умови обслуговування та кредитування.

У відповідності до п. 2.1.1.2.1 ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, для надання

послуг банк видає клієнту картку, а її вид визначається у Пам»ятці клієнта /Довідці про умови кредитування та Анкеті-заяві, підписанням якої клієнт та банк заключають договір про надання банківських послуг. Датою укладення цього договору є дата отримання клієнтом картки.

Отримання картки «Універсальна» підтверджується фотознімками відповідача від 15.09.2013р. з цією карткою, зробленими в день укладення договору в приміщенні банку.

Отримання коштів в сумі 2000 грн. ОСОБА_3 підтверджується випискою по картрахунку, згідно з якою суму у розмірі 1998,95 грн. він вибрав шляхом зняття готівки через банкомати до 01.11.2013р. ( а.с. 71-75).

Отже, вказані документи та дії самого відповідача свідчать про те, що між ним та Приват-

ОСОБА_4 маються вказані договірні відносини.

За умовами п. 2.1.1.5.5 ОСОБА_5 клієнт зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, по процентам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_5 при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов»язанням, передбаченим цим договором, більш як на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

На виконання умов договору ОСОБА_3 здійснювалось поповнення картрахунку на погашення кредиту та відсотків: 28.09.2013р. на суму 300 грн., 16.10.2013р. на суму 1700 грн., 04.04.2014р. на суму 243 грн., 07.04.2014р. на суму 103 грн. В подальшому він припинив будь-які сплати на погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього стала утворюватись заборгованість.

За випискою по картрахунку відповідача ОСОБА_4 розраховано заборгованість, яка станом на 30.04.2016р. складає 17 269,43 грн., в тому числі: 1998,95 грн. за кредитом; 11 467,94 грн. за відсотками; 2 504 грн. за комісією; штраф 500 грн. фіксована частина + штраф 798,54 грн. процентна складова.

Розмір заборгованості за кредитом в сумі 1998,95 грн. підтверджується випискою по картрахунку відповідача.

Що стосується відсотків, то відповідач в запереченнях на позов вказував, що відсотки нараховувались не у відповідності до умов договору, за яким розмір процентної ставки за користування кредитом визначено 30 %, а банком за деякий період відсотки розраховані за іншою ставкою 43,2 %.

Дослідивши вказані заперечення проти позову, колегія вважає їх частково обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до Довідки про умови кредитування базова процентна ставка визначена у розмірі 2,5 % в місяць на залишок заборгованості, тобто 30 % річних.

Але в розрахунку банк застосував після закінчення пільгового періоду до 01.09.2014р. процентну ставку 30 % річних, з 01.04.214р. 34,8 % річних, а з 01.04.2015р. 43,2 % річних.

Представник банку в судовому засіданні апеляційного суду пояснював, що таке підвищення відбувалось в односторонньому порядку у зв»язку з інфляційними процесами в країні та значним збільшенням курсу долара до гривні, що передбачено умовами договору.

Так, пунктом 1.1.3.2.3 ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг узгоджено, що ОСОБА_2 має право здійснювати зміни ОСОБА_6, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_2, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов»язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9.

Неможливість зміни відсоткової ставки за кредитним договором в односторонньому порядку унормовано ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, згідно з якою умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

ОСОБА_4 не надав даних про те, що ОСОБА_3 в будь-який спосіб повідомлявся про збільшення процентної ставки до 34,8 % річних та до 43,2 % річних. Тому колегія вважає, що банк підвищив процентну ставку з порушенням вимог ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, а відтак застосуванню підлягає узгоджена при укладенні договору процентна ставка у розмірі 30 % річних.

У період з 21.11.2013р. (день закінчення пільгового періоду) по 31.08.2013р. відсотки нараховувались за ставкою 30 % річних та їх розмір за відліком сплачених склав 989,71 грн. Але заборгованість по відсотках за період з 01.09.2014р. по 30.04.2016р. підлягає перерахунку за ставкою 30 % річних за визначеною банком в розрахунку кількістю днів. Так, заборгованість станом на 01.09.2014р. та весь подальший період складала вже всю суму кредиту у розмірі 1998,95 грн., а кількість днів користування грошима складає: 608 днів, тому розмір відсотків становить: 1998,95 х 30 : 365 : 100 х 608 = 998,93 грн., які в цей період взагалі не сплачувались відповідачем. А загальний розмір заборгованості по відсоткам за період з 26.11.2013р. (дата закінчення пільгового періоду) по 30.04.2016р. становить: 989,73 + 998,93 = 1988,66 грн. ОСОБА_1 таку суму міг витребувати банк від відповідача за вказаний період нарахування відсотків на загальну заборгованість за кредитом.

Відповідно до п. 1.1.7.14 ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, клієнт зобов»язується сплачувати комісії та інші платежі, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, у відповідності до ОСОБА_6.

За період з 01.12.2013р. по 30.04.2016р. відповідачу за банківське обслуговування було нараховано комісію в сумі 2504 грн., яку він не погашав жодним платежем.

В письмових запереченнях на позовну заяву відповідач просив застосувати строк позовної давності щодо заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії та спеціальну позовну давність щодо неустойки.

За змістом ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов»язковість для сторін актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, можна зробити висновок про те, що якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам ст. 6 і ч. 1 ст. 259 ЦК України, то розрахунок заборгованості слід проводити за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.

За положеннями п. 1.1.7.31 ОСОБА_5 та правил надання банківських послуг, строк позовної давності відносно вимог банку щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагородження, неустойки (пені та штрафів) витрат банку становить 50 років.

У зв»язку із зазначеним заява ОСОБА_3 про застосування позовної давності, встановленої нормами цивільного кодексу, до вимог банку про стягнення з нього заборгованості за договором від 15.09.2013р. не підлягає задоволенню, оскільки сторонами визначена збільшена позовна давність, в межі якої вкладається період з 15.09.2013р. по 30.04.2016р., за який банк просив стягнути заборгованість.

Враховуючи, що строк позовної давності був збільшений сторонами до 50 років, питання стосовно як строку дії договору, так і строку дії платіжної картки у даному випадку правового значення для вирішення заявлених у червні 2016р. вимог банку не мають.

Відтак, стягненню з відповідача на користь банку підлягає: вся заборгованість за кредитом у сумі 1998,95 грн., відсотки за період з 21.11.2013р. по 30.04.2016р. за ставкою 30 % річних у вищерозрахованій сумі 1988,66 грн., заборгованість по комісії у сумі 2 504 грн.

У відповідності до пункту 2.1.1.7.6 ОСОБА_5 при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов»язанням, передбаченим цим договором, більш як на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Тому з відповідача підлягає також стягненню штраф у розмірі 500 грн., а також процентна складова 5 % від вищезазначеної заборгованості у сумі 6491,61 грн., що становить 6 491,61 х 5 : 100 = 324, 58 грн. Загальний розмір штрафу складає: 500 + 324,58 = 824,58 грн.

Таким чином, колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду базуються на неповно з»ясованих обставинах справи, а також не відповідають наявним матеріалам справи, тому у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення апеляційним судом про часткове задоволення позову ОСОБА_4.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню весь сплачений судовий збір, оскільки він становить мінімальний передбачений ЗУ «Про судовий збір» розмір: за подання позову до суду 1378 грн., за подання апеляційної скарги 1515,80 грн., а загалом 2893,80 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2016 року у цій справі скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: 69000, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Волинська, буд. 17, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2013р. в загальному розмірі 7 316 (сім тисяч триста шістнадцять) гривень 19 копійок, в тому числі: по кредиту - 1 998 (одна тисяча дев»ятсот дев»яносто вісім) гривень 95 копійок, по процентам за користування кредитом 1 988 (одна тисяча дев»ятсот вісімдесят вісім) гривень 66 копійок, по комісії 2 504 (дві тисячі п»ятсот чотири) гривні, по штрафам 824 (вісімсот двадцять чотири) гривні 58 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 2 893 ( дві тисячі вісімсот дев»яносто три) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

ОСОБА_8