У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтова О.В.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_6, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», про визнання недійсними прилюдних торгів, актів реалізації предмета іпотеки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року та ухвалуколегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (далі - ТОВ «ІК «ІФГ Капітал») звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - відділу примусового виконання рішень ДВС України), Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), ОСОБА_6, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») про визнання недійсними прилюдних торгів на яких відділом примусового виконання рішень ДВС України в особі «ПП «СП «Юстиція» були продані ОСОБА_6 предмети іпотеки: нежитлове приміщення № 39, загальною площею 80,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та квартира № 40, загальною площею 73,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1; визнати недійсними акти головного державного виконавця, що винесені за результатами прилюдних торгів про реалізацію вищевказаних приміщень.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ «ІК «ІФГ-Капітал» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ІК «ІФГ-Капітал» просить рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права поза межами строку позовної давності, визначеного ст. 48 Закону України «Про іпотеку», тобто після спливу трьох місяців з моменту коли уповноважений представник дізнався про порушення прав стягувача управління активами якого здійснює ТОВ «ІК «ІФГ-Капітал».

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 20 січня 2011 року було відкрито виконавчі провадження № 23787571 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. від 28 грудня 2010 року реєстровий № 1160 та № 23792556 щодо примусового виконання виконавчого напису від 28 грудня 2010 року реєстровий № 1161 по стягненню із ОСОБА_8 на користь ТОВ «Укрпромбанк» 21 150 856,16 грн заборгованості на погашення якої звернуто стягнення на нежитлове приміщення № 39, загальною площею 80,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та квартиру № 40, загальною площею 73,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.9-13, т. 2).

28 грудня 2012 року між ПП «СП» Юстиція» і Державною виконавчою службою України укладені Договори № 132/12 і № 133/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. (т.2 а.с.68-73).

29 січня 2013 року на вимогу державного виконавця були надані звіти з незалежної оцінки іпотечного майна, копії яких 31 січня 2013 року державним виконавцем направлені ліквідатору ТОВ «Укрпромбанк» (а.с.27-28, 58-61, 63-67, т.2).

01 лютого 2013 року ПП «СП «Юстиція» був складений протокол № 1-132/12 проведення прилюдних торгів з продажу нежитлового приміщення № 39, загальною площею 80,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1, переможцем торгів визначена ОСОБА_6 (а.с. 48, 78-79, т.2).

07 лютого і 12 лютого 2013 року на адресу стягувача ТОВ «Укрпромбанк» надійшло повідомлення, що прилюдні торги 01 лютого 2013 року не відбулись (а.с.47, 51, 54, т.2)

08 лютого і 13 лютого 2013 року ТОВ «Укрпромбанк» заявив про використання права, передбаченого частиною 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» щодо придбання нереалізованих предметів іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Отримання повідомлення від 08 лютого 2013 року ДВС України 13 лютого 2013 року підтверджується штемпелем прийняття документа (а.с.46, 50, 55, 102, т.2)

18 лютого 2013 року державним виконавцем направлено на адресу стягувача Акти уцінки майна від 11лютого 2013 року та від 12 лютого 2013 року за якими іпотечне майно було уцінене на 20% (а.с.75-76, 94-95, т.2)

21 лютого та 01 березня 2013 року ТОВ «Укрпромбанк» заявив про зупинення реалізації майна з вимогою видати протоколи про придбання предметів іпотеки стягувачу за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна та видати акти про реалізацію предметів іпотеки.

22 лютого 2013 року ПП «СП «Юстиція» було направлено ТОВ «Укрпромбанк» повідомлення про проведення прилюдних торгів, яке відбудеться 13 березня 2013 року (а.с.83, т.2).

13 березня 2013 року ПП «СП «Юстиція» провело реалізацію обох предметів іпотеки ОСОБА_6, 14 березня 2013 року державним виконавцем складено два Акти № 373/12 про реалізацію предметів іпотеки. Залишок коштів в сумі 534 169,30 грн. за нежитлове приміщення № 39, загальною площею 80,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1, та 628 034,60 грн. за квартиру № 40, загальною площею 73,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 був перерахований на депозитний рахунок ДВС України та після вирахування 10 % виконавчого збору - перерахований стягувачу (а.с.87-90, 105-108, т.2)

05 вересня 2013 між ТОВ «Укрпромбанк» (установник управління) та ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» (управитель) був укладений договір № 31-Л про передачу в управління непроданих активів, згідно якого установником управління передано управителю в управління активи, що перебували на балансі ТОВ «Укрпромбанк».

За змістом п. 1.1 договору № 31-Л, установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі Установника управління на дату укладання цього договору (далі - активи), а управитель приймає в управління Активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління (далі - вигодонабувач) за рахунок активів. Перелік активів наведено у додатку 1 до цього договору. Вигодонабувачами за цим договором є кредитори установника управління, які на дату підписання договору внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління, та кредитори, вимоги яких виникли під час здійснення ліквідаційної процедури установника управління та розрахунки з якими не проведені (далі - перелік вигодонабувачів). Перелік вигодонабувачів наведено у додатку 2 до цього договору.

Згідно п.п. 1.2, 2.4 договору № 31-Л ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» є довірчим власником отриманих в управління активів. До управителя не переходить право власності на активи. Обмеження права довірчої власності управителя встановлюється цим договором і законодавством України. Управитель має право, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися активами відповідно до законодавства України та зазначеного договору; бути процесуальним правонаступником установника управління (ТОВ «Укрпромбанк») у справах, однією із сторін (учасників) яких є установник управління, а також правонаступником у виконавчих провадженнях, де однією із сторін (учасників) є установник управління.

Передача активів від ТОВ «Укрпромбанк» до ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» здійснюється за актом про приймання-передавання, у якому зазначаються назва боржника, вид активу, його балансова вартість, вартість відповідно до виконавчих документів та за результатами незалежної оцінки, якщо така визначалася, перелік документів, які підтверджують право власності на активи, є підставою для стягнення коштів (договори, векселі тощо), свідчать про проведену ТОВ «Укрпромбанк» претензійно-позовну роботу (п. 3.1 договору).

Продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюється лише за попереднім погодженням із Національним банком України (п. 4.1 договору).

Відповідно до ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювали від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно.

Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.

Управитель за договором управління діє виключно в інтересах установника управління. Наявність такого інтересу виключає заміну сторони у зобов'язанні.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем і майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1029 ЦК України майно в управління передається лише на певний строк.

Відповідно до ст. 1031 ЦК України договір управління майном укладається в письмовій формі. Договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню.

Нормами чинного законодавства не передбачено, що у разі укладення договору управління майна, відбувається заміна особи у зобов'язанні.

Управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління (ч. 5 ст. 1033 ЦК України).

Правовідносини по реалізації арештованого майна регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Правила проведення прилюдних торгів встановлені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), яким визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну та передбачено певні правила проведення цих торгів.

Статтею 48 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу .

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року № 6-116цс12, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, не встановив в повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав звернення позивача за захистом свого порушеного права поза межами строку встановленого ст. 48 Закону України «Про іпотеку», суд першої інстанції залишив поза увагою, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину, тобто до таких правовідносин застосовуються строки позовної давності встановлені у три роки.

Разом з цим, суд першої інстанції не перевірив належним чином підстав, з яких заявлений позов, чи є позивач стороною виконавчого провадження, чи порушені права позивача проведеними прилюдними торгами, з урахуванням того, що останній є управителем активів на підставі договору, укладеного 05 вересня 2013 року, тобто після проведених прилюдних торгів, не дослідив чи передавались в управління позивача активи у вигляді нерухомого майна: нежитлового приміщення № 39, загальною площею 80,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та квартири № 40, загальною площею 73,40 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Крім того, з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року № 6-224цс16 , при новому розгляді справи, суду першої інстанції слід перевірити чи підлягають розгляду позовні вимоги ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» до відділу примусового виконання рішень ДВС України, ПП «СП «Юстиція» за правилами цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року та ухвалуколегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук