Справа №451/1287/16-ц
Провадження № 2/451/532/16
РІШЕННЯ

іменем України

13 грудня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Палюх К.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів справу за позовом ОСОБА_2 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2016 року до суду із позовною заявою звернулася ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить встановити факт її спільного проживання із братом ОСОБА_3 на АДРЕСА_1. Крім цього, просить встановити факт, що Державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_3, належить - ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,7619 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5668 га та площею 2,1951 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що після смерті брата ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилася спадкова маса, у склад якої увійшла земельна ділянка загальною площею 2,7619 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5668 га, та площею 2,1951 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району і, які належали спадкодавцю ОСОБА_3, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 17.07.2000 Радехівською районною радою Львівської області на підставі рішення XII - сесії III - го демократичного скликання Радехівської районної ради Львівської області від 23.06.2000 і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №10340.

У подальшому, заявник звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право власності на земельні ділянки. У даному випадку, вона вважала, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а від так пропустила строк для прийняття спадщини.

Крім цього, з метою реалізації її спадкових прав після смерті брата ОСОБА_3, необхідно встановити юридичний факт її спільного проживання із спадкодавцем та факт належності померлому державного акту на право власності на земельні ділянки, оскільки в такому зазначено прізвище, як ОСОБА_3, а правильно повинно бути - ОСОБА_3.

Із посиланням на норми матеріального та процесуального права, зазначає, що за захистом своїх прав вимушена звертатися до суду.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повній мірі та надав пояснення аналогічні, викладеним у заяві (а.с.2). Позов просить задоволити.

Представник відповідача - Лопатинської селищної ради Радехівського району, надавши до суду заяву із визнанням вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.21).

Вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені окрім іншого факти, зокрема і належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що померлому ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3), належала відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, земельна ділянка площею 2,7619 га, у склад якої увійшли дві земельні ділянки площами 0,5668 га та 2,1951 га (а.с.7).

Судом констатовано, що відповідно до копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, померлий правильно значиться, як ОСОБА_3 (а.с.3,5).

Поряд з цим, у Державному акті на право власності на землю серії НОМЕР_2 відображено, що земельна ділянка площею 2,7619 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана у приватну власність ОСОБА_3 (а.с.7).

Із наданих представником позивача обґрунтувань у судовому засіданні та даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради №1187 від 05.07.2016 вбачається, що ОСОБА_2 проживала без реєстрації по АДРЕСА_1 разом із своїм братом ОСОБА_3 на день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Крім цього, ту обставину, що ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 фактично проживала із спадкодавцем без реєстрації, а також те, що правильно прізвище померлого значиться, як ОСОБА_3, у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не довіряти показам яких у суду підстав не має.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Відповідно до вимог статей 1216 та 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Обґрунтування висновків суду, що вказують на обставини спільного проживання спадкодавця ОСОБА_2 із спадкоємцем ОСОБА_3, зазначені вище.

Відсутність у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спадкову масу, унеможливлює реалізацію її спадкових прав у позасудовому порядку.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Під час вирішення позовних вимог, судом, окрім іншого, приймається до уваги, що в силу вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Положеннями ст. 174 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В силу вимог ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову відповідачем є його процесуальним правом, передбаченим у статтях 31 та 174 ЦПК України. І таким правом щодо предмета спору відповідач розпоряджається на власний розсуд.

Судом встановлено, що представник відповідача, підписавши заяву про визнання позову (а.с.21), не обмежений у повноваженнях на вчинення зазначеної процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання представником відповідача позову, жодним чином не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,174,209-212,215,256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 проживала спільно із ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт, що Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_2, виданий Радехівською райдержадміністрацією 17 липня 2000 року на прізвища ОСОБА_3, належить ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку загальною площею 2,7619 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5668 га, та площею 2,1951 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Лопатинської селищної ради, Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути із Лопатинської селищної ради ради Радехівського району (селища Лопатин Радехівського району Львівської області) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_2 1102 гривні 40 копійок понесених нею судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийМулявка О. В.