Справа № 359/7156/16-ц Головуючий у І інстанції Саган В. М.
Провадження № 22-ц/780/6343/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 08.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів: Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» на ухвалу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звільнення заставленого майна з-під арешту, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ПАТ «Банк «Український капітал» звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що 26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк «Український капітал»і ТОВ «Камчатська Губернія» було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, згідно якого остання передала в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. У звязку із виникненням простроченої заборгованості у позичальника між ПАТ «Банк «Український капітал»і ТОВ «Камчатська Губернія» 26 лютого 2016 року було укладено ще один кредитний договір, виконання якого також забезпечено іпотечним договором, укладеним 26 лютого 2016 року між банком і відповідачкою ОСОБА_2

Вказував, що 30 серпня 2016 року з інформаційної довідки з державного реєстру обтяжень банку стало відомо про накладення арешту Дніпровським районним відділом ДВС у м.Києві на підставі ухвали суду від 22 лютого 2016 року про забезпечення позову в іншій справі на предмет іпотеки у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Вважає, що даний арешт є незаконним та суперечить Закону «Про іпотеку». Посилаючись на Закон України «Про виконавче провадження», просив скасувати ухвалу від 22 лютого 2016 року про забезпечення позову та накладення арешту, звільнити з-під арешту заставлене майно у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_2

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, поскільки заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою, позивач ПАТ «Банк «Український капітал» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального справа і невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що дана справа не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

При цьому суд виходив з того, що скасування ухвали суду про забезпечення позову можливе за заявою особи судом, який вжив такі заходи, або шляхом оскарження ухвали в апеляційному порядку.

Висновки судді щодо відмови у відкритті провадження за позовними вимогами про скасування ухвали від 22 лютого 2016 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 є вірними.

Суддя обгрунтовано керувався тим, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, передбаченому розділом ІІІ ЦПК України, а підлягають вирішенню або шляхом подачі особою заяви про скасування заходів забезпечення позову до суду, який наклав арешт, в порядку ст.154 ЦПК України, або шляхом оскарження ухвали в апеляційному порядку згідно розділу V глави 1 ЦПК України «Апеляційне провадження».

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками судді щодо відмови у відкритті провадження за вимогами про звільнення з-під арешту заставленого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1, належної ОСОБА_2

Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Банк «Український капітал»просить звільнити з-під арешту майно, яке перебуває у нього в іпотеці. При цьому банк мотивує свої вимоги положеннями Закону України «Про виконавче провадження» згідно яких на майно, щодо якого встановлено іпотеку, не може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Відповідно до розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно п.9 вказаної постанови заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (ч.3 ст.154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (ч.4 ст.154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ст.60 Закону України «Про виконавче провадження).

Аналогічні положення щодо захисту прав іпотекодержателя у випадку накладення арешту містить ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі накладення арешту державним виконавцем на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Отже, вимоги позивача про звільнення з-під арешту заставленого майна підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, висновки судді першої інстанції про те, що спір в частині звільнення майна з-під арешту не підвідомчий суду, не грунтуються на матеріалах позову та вимогах закону.

Суддя вказаних обставин не врахував і постановив необгрунтовану ухвалу про відмову у відкритті провадження в цій частині.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження за вимогами про звільнення заставленого майна з-під арешту, не грунтується на матеріалах позову та вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» задоволити частково.

Ухвалу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2016 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за вимогами Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про звільнення заставного майна з-під арештускасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2016 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за вимогами Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про скасування ухвали суду від 22 лютого 2016 року про накладення арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: