Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2016 Справа №607/12428/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Воробель Н.П.,

при секретарі Зубко О.Я.,

за участю прокурора Галаса Н.В.,

представника лікувального закладу лікаря Глов`юк С.Є.,

законного представника ОСОБА_1,

особи, що якої розглядається питання ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Глов`юк ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_2,

встановив:

до суду 03 листопада 2016 року надійшла заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (Тернопільська ОККПЛ) Глов`юк С.Є. про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку, з підстав того, що 02 листопада 2016 року вона була госпіталізована у вказаний психіатричний заклад; страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби, а також суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога; не спроможна надати усвідомлену згоду на лікування. До заяви додано висновок лікарів-психіатрів про необхідність такої госпіталізації ОСОБА_2

У судовому засіданні лікар-психіатр Глов`юк С.Є., яка одночасно за дорученням представляла Тернопільську ОККПЛ, заяву підтримала, просила її задовольнити та пояснила, що ОСОБА_2 хворіє на деменцію внаслідок епілепсії. Часті (до 20 разів на місяць) розгорнуті епінапади та малі абсанси (8-10 на день). Викликаний цим захворюванням психічний розлад у хворої зумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби, а також суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. На даний час ОСОБА_2 потребує стаціонарного лікування у зв`язку з погіршенням її психічного стану. Остання не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію та лікування в умовах психіатричного стаціонару, внаслідок психічного стану. Окрім цього вона є інвалідом І групи і визнана недієздатною.

Прокурор Галас Н.В. заяву про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_2 підтримав та вказав, що не заперечує проти її задоволення.

Дочка ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала думку лікаря психіатра та просила надати можливість лікувати матір у примусовому порядку. Пояснила, що проживає вдвох з мамою, яка визнана інвалідом першої групи та недієздатною, та доглядає за нею, з приводу чого отримує соціальну допомогу. На даний час стан матері дуже погіршився: почастішали епінапади і вона боїться за її життя.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що справді потребує лікування, бо напади в неї стали дуже частими, стан погіршився.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

02 листопада 2016 року о 20 год. 00 хв. в Тернопільську ОККПЛ поступила ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька м. Тернополя, вул. Пушкіна, 1/63. При особистому огляді останньої лікарями-психіатрами амбулаторного-поліклінічного відділення Тернопільської ОККПЛ було зроблено висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби, а також суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. Підставою для цього висновку є відомості про поведінку ОСОБА_2, які надійшли від дочки ОСОБА_1 Згода на госпіталізацію ОСОБА_2 отримати неможливо у звязку з її психічним станом. Вона є інвалідом І групи, її законний представник мати, померла в січні 2016 року.

Вказане було підтверджено і висновком комісії у складі чотирьох лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПЛ, де зазначено, що у ОСОБА_2 з семирічного віку, після черепно-мозкової травми, яку отримала під час ДТП (була збита автомобілем) почалися перші епілептичні припадки з втратою свідомості. Лікувалася неодноразово в ТОДЛ, КНДІНХ та ТОККПНЛ. Є інвалідом І групи довічно. Останній раз виписана 20 липня 2012 року з 5-го відділення та в лютому 2016 року з денного стаціонару. Амбулаторно приймає епілептал, топірамакс і клоназепам. Протягом останнього тижня відбувається погіршення її психічного стану (щоденно по 3-4 припадки), на тлі психотравми оформлення спадщини на квартиру після смерті мами. Психічний статус пацієнтки наступний: мовний контакт ускладнений. Орієнтована в часі невпевнено, в місці та особі повно. Мислення сповільнене за темпом, тугорухоме, деталізує, вязке. Судження бідні на логіку. Знижена память на текучі та минулі події. Увага нестійка, розсіяна, швидко відволікається. Застрягає на деяких подіях. Помірна деменція. Емоційно бідна, вигоріла, лабільна, схильна до дисфорій та афектів. Знижений інтелект. Часті провали в памяті. Астенізована. Воля ослаблена. Частоту та перебіг епіднападів описати не може. З анамнезу: епінапади з втратою свідомості, тоніко-клонічними судомами, піною з рота до 20 на місяць, зі схильністю до серійності. Також спостерігаються малі абсанси (застигає на декілька секунд на місці) до 8-10 разів на день. Останні епінапади були 02 листопада 2016 року, в звязку з чим пацієнтка госпіталізована. Критика до свого стану різко знижена. Враховуючи анамнез хвороби, психічний стан (помірну епідеменцію), частоту епінападів, різке зниження критики до свого психічного стану, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 страждає на хронічне психічне захворювання: деменція внаслідок епілепсії. Часті (до 20 разів на місяць) розгорнуті епінапади та малі абсанси (8-10 на день). Внаслідок цього пацієнтка не може задовольняти свої основні життєві потреби, що може призвести до суттєвої шкоди її здоровю, а тому потребує примусової госпіталізації та лікування в закритому психіатричному стаціонарі ТОККПНЛ.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

За вказаних обставин справи суд вважає, що заяву лікаря-психіатра ОККПЛ Глов`юк С.Є. про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_2 слід задовольнити, оскільки остання страждає на тяжкий психічний розлад, який обумовлює її безпорадність і неспроможність самостійно задовольняти основні життєві потреби, а також суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога, тому останню слід госпіталізувати в примусовому порядку для лікування в умовах стаціонару Тернопільської ОККПЛ.

Окрім вказаного вище, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

частиною 4 ст. 234 ЦПК України передбачено, що справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку здійснюється судом за участі двох народних засідателів. Однак така юридична конструкція не передбачена Конституцією України, позаяк згідно ст. 127 Основного закону, правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних. Зважаючи на те, що норми Конституції України мають пряму дію і вищу юридичну силу перед ЦПК України, саме вони підлягають застосуванню судом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 127 Конституції України, ст.ст. 60, 212, 234, 279-282, 294 ЦПК України, ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,

вирішив:

заяву задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку м. Тернопіль, вул. Пушкіна, 1,63, в примусовому порядку у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного обстеження та лікування.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючаОСОБА_4