РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Франківський районний відділ міграційної служби у м. Львові про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою, позбавлення права користування квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/10 частку квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою, позбавлення права користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 16 лютого 1993 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ. Від подружнього життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказує, що йому на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 18.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Соколяком І.В. Відповідач 18.10.2005 року зареєструвалась у вищевказаній квартирі без його згоди, а 06.06.2006 року зареєструвала сина ОСОБА_3 Зазначив, що відповідач вигнала його з квартири, встановила нові замки, ключів до яких він немає. Позивач змушений проживати з матір'ю в квартирі брата. Проживання та наявність реєстрації відповідача в квартирі позбавляє його можливості володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою, а тому просить позбавити ОСОБА_2 права користування його квартирою, і тим самим усунути перешкоди у користуванні квартирою.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні первісний позов заперечила, підтримала уточнений зустрічний позов про визнання права власності за ОСОБА_2 на 1/10 частку квартири. В обгрунтування позову вказала, що на виконанні Франківського ВДВС ЛМУЮ перебуває виконавчий лист №8381/05, виданий 04.01.2006 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 30.11.2005 року і до повноліття. Рішення суду ОСОБА_1 не виконує в добровільному порядку з 2006 року. 03.02.2014 року Франківським ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з метою виявлення, арешту та опису майна належного боржнику з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості. З метою погашення заборгованості просить позбавити ОСОБА_1 права власності на 1/10 частку квартири та визнати за нею право власності на відповідну частку в рахунок погашення боргу. Просила у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засідання первісний позов заперечила, підтримала зустріний позов, просила його задоволити. Зазначила, що позивач за зустрічним позовом ніколи не чинила перешкоди ОСОБА_1 в доступі до квартири.

Представник третьої особи - Франківського районного відділу міграційної служби у м. Львові в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, вказала, що сторони є її колишніми сусідами. Вказала, що позивач ОСОБА_1 близько 4-6 років проживає в матері.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка являється матір'ю позивача ОСОБА_1 вказала, що купила сину квартиру АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 прописалась в квартирі без їхнього дозволу. ОСОБА_1 проживає разом з нею та йому здійснюють перешкоди в доступі до квартири.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які являються сусідами ОСОБА_2 вказали, що позивач ОСОБА_1 бив дружину ОСОБА_2, сина та в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що спірна квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, складається з однієї кімнати, житловою площею - 16,8 кв.м та кухні. Загальна площа квартири - 29,9 кв.м. та належить ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення від 23.05.2002 року, записаного в реєстрову книгу №37 за реєстровим №20669.

У квартирі зареєстровані ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, що вбачається з довідки ЛКП "Вулецьке" № 683 від 05.08.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ч.1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Як вбачається з довідки ЛКП "Вулецьке" № 683 від 05.08.2013 року ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 18.10.2005 року.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 зареєструвалась у вищевказаній квартирі без його згоди суд не приймає до уваги, оскільки таке не підтверджене належними доказами.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

З врахуванням того, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не грунтуються на вимогах закону, а тому первісний позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Франківському ВДВС ЛМУЮ перебуває виконавчий лист №8381/05, виданий 04.01.2006 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 30.11.2005 року і до повноліття.

Положеннями ч.1 ст.14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Розділом VI ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», врегульовано процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Таким чином, примусове виконання рішень суду покладається на органи виконавчої служби, а відтак, зустрічний позов ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_1 права власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 та визнання за нею право власності на відповідну частку в рахунок погашення боргу до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод та позбавлення права користування квартирою - відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності - відмовити.

Судові витрати покласти на сторін які їх понесли.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.