Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа -ОСОБА_6, про стягнення суми,за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 липня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_5 100 000 грн, отриманих останнім в якості повіреного за продаж належної позивачу ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

В обґрунтовування позову зазначав, що відповідно до нотаріально посвідченої довіреності, ним було уповноважено відповідача

ОСОБА_5 на розпорядження (продаж) вказаної вище земельної ділянки, за ціною та на умовах на його розсуд. 26 травня 2014 року між відповідачем ОСОБА_5, який діяв від імені позивача, та

ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Продаж земельної ділянки вчинено за 100 000 грн, які після продажу ОСОБА_5 не передано позивачу. Вказував, що від імені позивача також було сплачено податок з доходу фізичних осіб у розмірі 5 000 грн та державне мито у розмірі 1 200 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 липня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 100 000 грн та 1 000 грн судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд вірно застосував положення ст. 1006 ЦК України, відповідно до якої після виконання доручення, повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку в порядку ст. 212 ЦПК України, встановив фактичні обставини справи та правильно виходив із відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження передачі відповідачем ОСОБА_5 позивачу коштів, отриманих від продажу земельної ділянки.

Зі змісту довіреності, виданої ОСОБА_4 убачається, що останній уповноважив ОСОБА_5, серед іншого, продати земельну ділянку за ціною та на умовах на його розсуд. Однак довіритель не надавав права на розпорядження коштами, отриманими від продажу земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 4 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська