Єдиний унікальний номер 219/1905/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1819/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Курило В.П.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ - задоволені.

Визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ - задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житловий будинок із надвірними спорудами, побудовами АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку із надвірними спорудами, побудовами АДРЕСА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку із надвірними спорудами, побудовами АДРЕСА_2

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Додатковим рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року вирішено питання про судові витрати.

З рішенням Артемівського міськрайонного суду від 2 вересня 2016 року не погодилась відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області в частині поділу майна колишнього подружжя ОСОБА_10 та ухвалити нове рішення, яким поділити майно в натурі, визнав за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 виділити та залишити на праві власності жилий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в АДРЕСА_2.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції в частині поділу спільного майна є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначила, що судом не надано правової оцінки клопотанню ОСОБА_1 про належність доказів - звіту про оцінку майна житлового будинку з господарчими будівлями від 21 грудня 2016 року та показанням свідка ОСОБА_4, який є рідним батьком ОСОБА_2

Вказала, що суд не звернув увагу на те, що у сторін немає дозволу на розробку містобудівної документації та зібрання вихідних даних на проектні роботи з реконструкції ? частини будинку для реального його поділу.

Вважає, що виконати винесене рішення неможливо, що призведе до негативних та необоротних наслідків для сторін.

Від позивача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшла заява в якій він просив апеляційну скарги ОСОБА_1 відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, справу розглянути за його відсутністю, за участю його представника.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, наполягала на її задоволенні.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу вважали безпідставною, просили її відхилити, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 вересня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та с матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстровано 15 липня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, актовий запис №38. (зворот а.с. 9). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 45).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої є сторони у справі. (а.с. 9).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 05 квітня 2013 року ОСОБА_1 належить жилий будинок АДРЕСА_1, на земельній ділянці, що належить Артемівській міській раді, площею 0,046 га, кадастровий номер НОМЕР_3. Продаж будинку здійснений за 49940,00 грн. (а.с. 10).

З висновку від 21 грудня 2015 року про вартість жилого будинку АДРЕСА_1 загальною площею 58,80 кв.м з господарчими будівлями, вбачається, що оціночна вартість об'єкту складає 170288,00 грн. (а.с. 11, 108-118).

Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 14 травня 2007 року ОСОБА_3 належить жилий будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці Артемівської міської ради розміром 459,0 кв.м. Продаж здійснено за 22725 грн. (а.с. 46).

Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 серпня 2007 року підтверджує, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 51).

З довідки №184 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14 квітня 2016 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1 - власник, і донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 повністю та позовні вимоги ОСОБА_1 - в частині визнання права спільної сумісної власності подружжя на житлові будинки, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зазначені неподільні речі не можуть бути поділені між сторонами відповідно до їх часток, вартість кожного будинку дуже різниться, різницю вартості в долях ОСОБА_1 не внесла на депозит суду, не допускаючи порушення прав кожної сторони, тому суд визнав за сторонами право власності на ідеальні частки в цьому майні по ? частини за кожним без його реального поділу.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

В абзаці другому ч. 2 ст. 364 ЦК, яка застосовується до відносин виділу частки із спільної сумісної власності згідно ч. 3 ст. 370 ЦК, а за аналогією може бути застосована і до відносин поділу, підкреслюється, що компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд першої інстанції правильно виходив з визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу, і залишив майно у їх спільній частковій власності.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Суд дав повну правову оцінку наявним у справі доказам.

Довід апеляційної скарги щодо ненадання правової оцінки звіту про оцінку майна житлового будинку з господарчими будівлями є необґрунтованим. ОСОБА_1 не надала суду доказів іншої вартості спірного житлового будинку, від проведення експертизи на предмет оцінки спірного майна сторони відмовились в суді першої і апеляційної інстанції.

Довід апеляційної скарги щодо неможливості виконання рішення суду першої інстанції є безпідставним та припущенням ОСОБА_1

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого рішення суду першої інстанції.

Оскільки не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: