Справа №: 400/1175/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

"24" листопада 2016 р.

Олександрійський міськрайонного суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

секретарі Борозни Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на відмову вчинити нотаріальну дію, заінтересована особа завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області зі скаргою про визнання заповіту недійсним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У лютому 2016 року справу передано до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області згідно ухвали від 09.12.2015 року, у звязку з задоволенням заяви про відвід головуючого судді та неможливістю утворення нового складу суду в Петрівському районному суді для розгляду справи.

Скарга мотивована тим, що завідуючим Петрівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії: не визнала нікчемним заповіт та у листі від 05.08.2014 року вказала, що нікчемність заповіту визнається судом. Вказує, що така відмова нотаріуса є безпідставною, тому просить витребувати з Петрівської районної державної нотаріальної контори спадкову справу №109/2005 року для розгляду по суті справи; визнати, що заповіт складений від імені батька скаржника, ОСОБА_4 і підписаний іншою особою 25 березня 2005 року є нікчемним та одночасно застосувати настання недійсності нікчемного правочину.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, але письмово просив суд розглядати справу у його відсутність через його стан здоровя, так як має похилий вік та територіально, Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області знаходиться на значній відстані.

Заінтересована особа також не зявилася у судове засідання, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Дана заява ОСОБА_1 зареєстрована Петрівським районним судом як справа окремого провадження (2-о/400/43/14).

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з Петрівського районного суду передано справу за заявою ОСОБА_1 в порядку окремого провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015 року вказано на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.04.2016 року дана скарга визнана неподаною та повернута заявнику, так як не усунуто недоліки: не зазначено відповідача, хоча заявник просить визнати, що заповіт складений від імені батька скаржника, ОСОБА_4 і підписаний іншою особою 25 березня 2005 року є нікчемним та одночасно застосувати настання недійсності нікчемного правочину.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.06.2016 року ухвала Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.04.2016 року скасована де зазначено, що було направлено до суду заяву в якій вказано зацікавлену особу завідуючу Петрівською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_2

Діяльність нотаріату врегульована Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Отже оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу.

Процедура оскарження, зокрема, дії нотаріуса передбачає подання такого процесуального документа, як скарга, однак назва та зміст ст. 50 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ, сформульовані відповідно до положень ЦПК 1963 року, який є не чинним та не відповідає чинному процесуальному законодавству. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ та норми «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право.

Апеляційний суд Кіровоградської області в узагальненні практики розгляду судами Кіровоградської області спорів про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні за 2011-2012 року вказав, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 01.10.2008 року, чинної на даний час) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. ЦПК 1963 року передбачав достатньо чіткий порядок оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні, який регулювався главою 39 ЦПК. Скарга на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні подавалася через нотаріальну контору або нотаріуса, дії якого оскаржувалися і розглядалася судом в порядку окремого провадження як самостійна категорія справ. Даному питанню була присвячена постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні».

Прийнятий 18 березня 2004 року Цивільний процесуальний кодекс України взагалі не містить положень, які б регулювали порядок розгляду скарг на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скарги, заяви щодо нотаріальних дій чи відмови у їх вчиненні, подані до набрання чинності Кодексом відповідно до глави 39 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року, розглядаються за правилами позовного провадження, встановленими новим кодексом. Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України визначено, які заяви і скарги розглядаються в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Оскільки ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає можливість оскарження неправильно вчиненої нотаріальної дії та відмови у вчиненні нотаріальної дії до суду, та враховуючи норми, викладені в Прикінцевих та перехідних положеннях Цивільного процесуального кодексу України, розглядати такі скарги неможливо ні в порядку адміністративного судочинства, ні в порядку окремого провадження, тому такі справи повинні розглядатися в порядку позовного провадження.

Разом з тим, ч. 6 ст. 235 ЦПК України вказує, що якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом встановлено, що 25 березня 2005 року посвідчено секретарем Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області заповіт, який складено ОСОБА_5.

Скаржник ОСОБА_1 вказує, що вищевказаний заповіт складено не його батьком.

Крім того, зазначає, що все майно заповідалося 25 березня 2005 року ОСОБА_6, 10.06.1944 року, хоча попередній заповіт, який посвідчено 18.11.2003 року приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, вказує на єдиного спадкоємця ОСОБА_8.

Оскільки наявні особи, інтереси яких можуть зачіпатися, то суд дійшов висновку про наявність спору про право.

Таким чином, враховуючи підстави та предмет позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання заповіту нікчемним та застосування наслідків недійсного правочину, даний спір має вирішуватись в порядку позовного провадження з визначенням кола осіб, які є спадкоємцями.

За таких обставин заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду відповідно до вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України, розяснивши про право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ч. 6 ст. 235 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на відмову вчинити нотаріальну дію, заінтересована особа завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_2Ю залишити без розгляду, так як наявний спір про право.

Розяснити ОСОБА_1 право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали через Олександрійський міськрайонний суд.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА