Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лисичанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 19 січня 1998 року помер чоловік та батько позивачів ОСОБА_4, який постійно проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась із частин житлового будинку за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул.. Л.Шевцової, б.16, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачі прийняли спадщину за законом. 25.10.2016 року позивачі звернулись до Лисичанської нотаріальної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після чоловіка та батька ОСОБА_4. Приватний нотаріус Лисичанського нотаріального округу ОСОБА_5 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2016 року відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом оскільки не має можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Архів документів за 1969-2000 року в Лисичанській державній нотаріальній конторі не зберігається. Дані документи знаходяться в обласному державному нотаріальному архіві м. Луганська. У звязку з тим, що м. Луганськ є тимчасово непідконтрольною територією української влади, неможливо отримати інформацію про спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини. У звязку з викладеним, позивачі змушені звернутись до суду.

Представник позивачів ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження ІV-УР №1621203 ОСОБА_3 народився 16.03.1963 року, про що зроблено відповідний актовий запис 121, батьком якого вказано ОСОБА_4, мати ОСОБА_2 (а.с.11). Із копії свідоцтва про одруження ІІ-ЯР № 666165 вбачається що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб 04.11.1958 року, про що зроблено відповідний актовий запис 366, після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловіку ОСОБА_4, дружині ОСОБА_4 (а.с.11). Із копії свідоцтва про смерть І-ЕД №092572 вбачається що ОСОБА_4 помер 17 січня 1998 року (а.с.12а). Згідно довідки, наданої відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, до складу сімї/зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, входять: ОСОБА_3 - син, зареєстрований, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_7 невістка, ОСОБА_4 власник (а.с.7). Із довідки про належність нерухомого майна № 708 від 22.09.2016р. вбачається, що право власності на житловий будинок № 16 по вул.. Л. Шевцової м. Лисичанська зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого приватним нотаріусом Лисичанської ДНК 04.12.1982 р. №1-4978 (а.с.14). Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що спадкоємицею ОСОБА_8, яка померла 22.04.1982 року є ОСОБА_4, спадщина на яку видано свідоцтво складається з: житлового будинку за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул.. Л.Шевцової, б.16 (а.с.15). Постановою від 25.10.2016 року ОСОБА_5, приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округ, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки не має можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії ( а.с.35а).

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя,який його пережив , та батьки .

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину.

Керуючись ст. ст. 60, 88,130, 174, 212-215,218 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 321, 392, 1261, 1270 ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лисичанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спадщини, яка складається ізжилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Л.Шевцової, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після чоловіка, ОСОБА_4, померлого 17 січня 1998 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спадщини, яка складається ізжилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Л.Шевцової, будинок № 16в порядку спадкування за законом після батька , ОСОБА_4, померлого 17 січня 1998 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б.Чернобривко