Справа № 585/4187/16-ц
Номер провадження 4-с/585/23/16
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, при секретарі М.В. Шунько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», надалі банк, звернулося в суд зі скаргою і просить: визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській обл. ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні № 50378062 від 23.09.2016 року неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні № 50378062 від 23.09.2016 року; зобов'язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській обл. ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/585/1005/15 від 01.12.2015 р., виданого Роменським міськрайонним судом Сумської обл. В обґрунтування скарги вказано, що 13 жовтня 2015 року Роменський міськрайсуд виніс рішенням, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість в розмірі 20916,16 грн., про що 1 грудня 2015 року видано виконавчий лист № 585/2694/15-ц. 23 вересня 2015 року старший держвиконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Банк не погоджується з даною постановою, оскільки вона є неправомірною і порушує Конституцію України. Вважає, що виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів.

В судове засідання ПАТ «ВіЕйБі Банк» явку представника не забезпечив, представник надав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також вказав, що просить скаргу задоволити в повному обсязі.

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не прибула, про відкладення розгляду скарги не клопотала.

В судовому засіданні держвиконавець ВДВС ГТУЮ у Сумській обл. ОСОБА_1 вважала скаргу необґрунтованою і такою що задоволенню не підлягає. Суду пояснила, що коли отримала виконавчий лист винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, після чого зроблено запити у відповідні установи для з'ясування майнового стану боржника, наявності роботи, банківських рахунків, нерухомого та рухомого майна. Були отримані відповіді, після чого арештовано виявлені рахунки. Здійснено вихід за місцем проживання боржника, де майна не виявлено. Лише після цього винесено постанову про повернення виконавчого провадження. Вважає, що всі виконавчі дії виконані у повному обсязі і належним чином. Вона не перевіряла наявність коштів у банках кожні два тижні, так як арешт на кошти було накладено і малоймовірно що боржник могла після цього відкрити якісь інші рахунки.

У письмових запереченнях на скаргу прохала відмовити в задоволенні скарги та вказала обставини, які оголошені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 3 березня 2016 року держвиконавцем ВДВС Роменського МРУЮ ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/585/1005/15 виданого 01.12.2015 року Роменським міськрайсудом.

9 березня 2016 року держвиконавцем зроблено запит до управління держкомземагенства, інспекції сільського господарства, МЦЗН, відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно, ДРАЦС, УДМС України, ОДПІ та нацкомісію з цінних паперів.

18 березня 2016 року та 15 червня отримано відповідь з МЦЗН, 12 квітня та 14 червня отримано відповідь управління Держгеокадастру, 31 травня отримано відповідь фіскальної служби. Також мається відповідь з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

8 червня 2016 року винесено постанову про накладення арешту на рахунки боржника в КБ «ПриватБанк» та ПАТ «ВіЕйБі Банк».

22 вересня 2016 року складено акт державного виконавця, яким встановлено відсутність майна на яке можливо звернути стягнення.

23 вересня 2015 року старший держвиконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому в описовій частині вказав, що ним встановлено відсутність майна на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно ч. 8) ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши додані до скарги документи, суд вважає скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Такого висновку суд дійшов з тих міркувань, що державний виконавець не виконав покладені на нього обовязки і провів перевірку не в повному обсязі, не з'ясувавши наявність транспортних засобів. Крім цього виконавець не перевіряв у відповідності ч.8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» майновий стан боржника, обмежившись одним запитом до відповідних органів та установ, і не здійснював перевірку систематично.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є «обовязковість рішень суду».

У частині п'ятій статті 124 Конституції України закріплено припис про ухвалення судами судового рішення іменем України. Цим визначаються суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших суб'єктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Припис про ухвалення судових рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

З цього органічно випливає і припис щодо обов'язковості судових рішень до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначаються Законом України «Про виконавче провадження», а на територіях інших держав міжнародними договорами України на засадах взаємності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження задоволити.

Визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській обл. ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні № 50378062 від 23.09.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні № 50378062 від 23.09.2016 року.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській обл. ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/585/1005/15 від 01.12.2015 р., виданого Роменським міськрайонним судом Сумської обл.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя… підпис …

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного суду ОСОБА_3