АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

31.07.2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором в розмірі 31 665, 64 доларів США посилаючись на те, що позичальник допустив порушення своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та своєчасної сплати процентів за користування кредитом.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2016 року позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 679, 01 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Справа № 752/12689/15-ц Апеляційне провадження: 22-ц-796/6612/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням вимог ст.ст. 257, 261 ЦК України, оскільки не застосовано позовну даність, про застосування якої заявлено відповідачем. Кредитним договором встановлені окремі самостійні зобов`язання (п. 4.4 договору), відтак початок перебігу строку позовної давності відраховується від часу несплати кожного чергового платежу. Перше прострочення по сплаті процентів відбулося 13.04.2004 року, а з 11.06.2010 року почалися суттєві прострочення сплати щомісячних платежів. У банка право вимоги виникло вже 22.06.2010 року, а позов подано 31.07.2015 року тобто з пропуском строку позовної давності. Також судом не застосовано ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та судовий збір стягнуто у повному розмірі, незважаючи на те, що позов задоволено частково.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.08.2003 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 606-008/03Р, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 29 000 доларів СІІІА зі сплатою 14 % річних строком до 08.08.2013 року.

10.09.2003 року між сторонами було укладено договір застави № 606-008/03Р, за умовами якого відповідач передав в заставу банку квартиру АДРЕСА_1.

До цього договору за погодженням сторін вносились зміни, 01.09.2004 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору, якою, зокрема, змінили строк погашення кредиту до 08.08.2018 року, а 27.11.2011 року договір про внесення змін до кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1. договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 27.01.2011 року сторони реструктурували заборгованість, погодили графік погашення заборгованості за кредитом, визначили загальну сума заборгованості 15 586 доларів США та встановили графік її погашення.

Відповідно до розрахунку банка станом на 18.06.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 становить 31 665, 64 доларів США, який складається з: 15 586 доларів США - кредиту, в тому числі простроченого; 4 681, 60 доларів США- пені за несвоєчасне погашення кредиту; 7 093, 01 доларів США - відсотків за користування кредитом, в тому числі прострочені; 4 305, 03 доларів США- пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені суд виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності по даній вимозі.

Рішення в цій частині не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення кредиту та процентів за користування кредитними коштами суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідач порушив умови кредитного договору.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо періоду стягнення процентів за користування кредитними коштами першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідач не заперечує наявність заборгованості за кредитним договором та процентів за користування кредитними коштами, проте вважає, що у позові слід відмовити у зв`язку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України) - тобто з моменту, коли у зацікавленої особи виникло право на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Згідно із п. 4.4 кредитного договору у разі виникнення у позичальника прострочення по погашенню кредиту і сплати процентів понад 10 календарних днів, строк користування грошовими коштами, визначений в п. 1.2 цього договору, припиняється достроково на 11-й день прострочення. Про припинення строку користування грошовими коштами банк письмово повідомляє позичальника.

Після виникнення прострочення по сплаті кредиту банк будь - яких письмових повідомлень про припинення строку користування кредитними коштами відповідачу не направляв.

Навпаки сторони договором про внесення змін до кредитного договору 27.01.2011 року погодили порядок погашення заборгованості, встановивши при цьому графік її погашення.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку.

Враховуючи, що банк не направляв вимогу про припинення строку користування грошовими коштами та відповідач, уклавши 27.01.2011 року договір про внесення змін до кредитного договору визнав борг перед банком доводи апеляційної скарги про те, що перебіг строку позовної давності починається з 22.06.2010 року, чи як заявлено представником відповідача у судовому засіданні - з 21.08.2011 року, та такий строк сплив по всім платежам суперечать обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Графіком погашення заборгованості визначено строки погашення з 10.12.2014 року до 08.08.2018 року. Позивач звернувся з позовом 31.07.2015 року, а відтак строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредиту не пропущено.

Відтак рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по кредиту є законними та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Разом з тим, проценти за користування кредитом нараховані позивачем з квітня 2004 року. Графік погашення заборгованості, який є невід`ємною частиною договору про внесення змін до кредитного договору стосується лише розміру та строків погашення тіла кредиту та не змінює строків сплати процентів (а.с. 43-45).

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору сплата процентів за користування здійснюється щомісячно.

Враховуючи, що після переривання позовної давності (27.01.2011 року) та до дня звернення з позовом пройшло більше трьох років, а відповідачем заявлено про застосування позовної давності, проценти за користування кредитом підлягають стягненню у межах трирічного строку позовної давності та суд першої інстанції помилково стягнув проценти за користування кредитом у повному розмірі.

За вказаних обставин рішення суду в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягає зміні із зменшенням розміру процентів з 7 093,01 доларів США до 5 056,31 доларів США (період з 31.08.2012 року 31.07.2015 року, але в межах позовних вимог по 18.06.2015 року).

Позивачем сплачено судовий збір по максимальній ставці, обмеженій трьома розмірами мінімальних заробітних плат. Незважаючи на часткове задоволення позову, розмір задоволеної частини вимог такий, що також перевищує 1 % ціни позову, яка задоволена, а тому доводи апеляційної скарги про те, суд мав зменшити розмір судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог колегія суддів вважає необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2016 року в частині стягнення процентів за користування кредитом змінити, у зв'язку з чим абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» (,місцезнаходження 01021 м. Київ, Кловський узвіз,9/2) заборгованість за кредитом у розмірі 15 586 доларів США та заборгованість процентами за користування кредитом у розмірі 5 056,31 доларів США, що разом складає 20 642,31 доларів США.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді