Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/936/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Кочетова Л.Г.

ОСОБА_1

при секретарі Кучерявому О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року,

встановила:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 борг за договором позики від 12 листопада 2015 року в розмірі 11000грн., і 3 % річних в розмірі 162грн.74 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що дав відповідачу гроші у борг на строк до 12 квітня 2016 року, але він їх не повернув.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 12 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений письмовий договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 11000грн., а останній зобовязався повернути зазначену суму через шість місяців.

Оригінал розписки знаходився у ОСОБА_2, долучений судом першої інстанції до матеріалів справи (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст.1047 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Покази свідків ОСОБА_5 щодо отримання ним від ОСОБА_6 6000грн. за інструменти для передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про передачу ОСОБА_3 5000грн. Кисляку за віброплиту не є належними та допустимими доказами виконання ОСОБА_3 обовязку про повернення коштів ОСОБА_2 за договором позики від 12.11.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи зобовязання, повинен повернути його боржникові. Та обставина, що оригінал боргової розписки знаходився у позикодавця, підтверджує невиконання боржником умов договору позики.

За таких обставин суд першої інстанції зробив неправильний висновок про безпідставність позову. Рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, його належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу 11000грн., 3600грн. штрафу, 3 % річних в розмірі 162грн.74 коп. в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, судовий збір в розмірі 1157грн.52коп.(а.с.1,59), витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн. Розмір витрат на правову допомогу визначений судом згідно Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, виходячи з часу, витраченого на участь у судових засіданнях, та необхідного для підготовки позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 11000грн., 3% річних в розмірі 162грн.74 коп., судовий збір в розмірі 1157грн.52коп., витрати на правову допомогу в розмірі 2500грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуюча: Судді: