_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4263/16-ц
Провадження № 2/520/2937/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2016 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її ОСОБА_1 - неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 35570,34 грн. 20.10.2016 року позивачка надала до суду заяву про уточнення вимог і просила стягнути на її користь з відповідача неустойку в розмірі 5775,48 грн. До суду позивачка (її представник) не зявилась, в заяві про уточнення вимог зазначила, що просить вирішити спір за її відсутності, вказавши, що позов підтримує.

Представник відповідача позов визнала частково.

Суд вислухав представника відповідача, вивчив надані документи і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2008 рік, від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матірю. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 11.03.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 28.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття до 23.04.2016 року. ОСОБА_1 30.10.2014 року отримала виконавчий лист про стягнення аліментів і звернулась до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 добровільно не виконує рішення суду про сплату аліментів на утримання дитини, внаслідок чого за період з 28.01.2014 року по 07.2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 14677,43 грн. ОСОБА_1 розрахувала відповідно до положень ст..196 СК України неустойку ( пеню) за несплату аліментів і вимагає стягнути з відповідача на її - позивачки - користь неустойку (пеню) в сумі 577,48 грн.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на такі докази: рішення суду про стягнення аліментів, лист-відповідь ДВС на звернення позивачки, розрахунок заборгованості по аліментам, виконаний державним виконавцем, розрахунок неустойки (пені).

Представник відповідача, визнаючи позов частково, доводить, що вина відповідача у несплаті аліментів з січня 2014 року по жовтень 2014 року відсутня, тому як ОСОБА_1 до 30.10.2014 року не ставила питання щодо примусового виконання судового рішення, і нарахування неустойки (пені) за період з січня 2014 року по жовтень 2014 року є неправомірним. Відповідачева сторона також посилалась на тяжкий матеріальний стан, внаслідок чого ОСОБА_2 несвоєчасно сплачував аліменти відповідач не має постійної роботи, на його утриманні знаходиться малолітня дитина від другого шлюбу і батько інвалід 1-ї групи. Представник відповідача надала письмові докази про часткову сплату заборгованості по аліментам на суму 1500 грн і просила ще три місяці виключити з розрахунку неустойки (пені). За розрахунком відповідача розмір неустойки (пені) складає 1692,58 грн.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

ст.180 СК України визначає « батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до положень ч.3 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» і ст.. 195 СК України розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. У даному випадку державний виконавець Першого Київського ВДВС виконав розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, присудженим рішенням суду у твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно. Розрахунок виконано відповідно до вимог ч.3 ст.195 СК України за період з 28.01.2014 року по 30.09.2015 року і станом на 01.10.2015 року за розрахунком державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам складала 10064,4 грн. Відповідач надав до суду квитанцію про сплату аліментів позивачці від 10.12.2015 року на суму 500 грн і дві розписки від імені ОСОБА_1 в отриманні аліментів на загальну суму 1000 грн (одна розписка без дати, в одній дата зазначена 10.12.2015 року). Суд перевірив розрахунок, виконаний державним виконавцем і встановив, що до ДВС відповідач квитанцію і розписки про сплату аліментів за три місяці не надавав і суми при розрахунку боргу не враховані. З огляду на викладене борг відповідача по аліментам за період з 28.01.2014 року по 1.10.2015 року складає 10064,4 грн 1500 грн = 8564,4 грн. Згідно з рішенням суду аліменти на утримання ОСОБА_3 з батька ОСОБА_2 підлягають стягненню до досягнення дочкою повноліття 23.04.2016 року. Позивачка не надала належні докази щодо наявності боргу у ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 1.10.2015 року по 23.04.2016 року (відповідну довідку державного виконавця).

Ст.196 СК України встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів: при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У даному випадку доводи відповідача про відсутність його вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за період з січня місяця 2014 року по жовтень місяць 2014 року, тому що позивачка не зверталась у цей період до виконавчої служби з питання примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів не містяться на вимогах ст..ст.180-182 СК України відповідач зобов»язаний утримувати неповнолітню дитину, про наявність рішення суду і розмір аліментів відповідачу було відомо, що випливає з описової частини судового рішення про стягнення аліментів.

Суд погоджується з доводами позивачки, що заборгованість за аліментами виникла з вини боржника, який ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, суд розраховує неустойку на підставі довідки державного виконавця про заборгованість по сплаті аліментів за період з січня місяця 2014 року по 1.10.2015 року з урахуванням сплачених за цей період аліментів в сумі 1500 грн.

Таким чином, розмір неустойки складає 3642 грн 58 коп: 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 500 грн х 1% х 30 днів (або,31 день, за лютий 28 днів). Правові підстави для зменшення розміру неустойки у суду відсутні. Друга дитина у відповідача народилась 7.10.2015 року (з 1 .10.2015 року суд не розраховував неустойку), належні письмові докази, що на утриманні відповідача знаходиться ОСОБА_4 (його батько) суду не надані.

Таким чином, на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 3642 грн 58 коп.

.Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів 3642 грн 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.