Справа № 161/6422/16-ц
Провадження № 2/161/2643/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Луцький міськрайоний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 17 травня 2013 року. Шлюб був зареєстрований з ОСОБА_2 17.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 354. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Також вказала на те, що відповідач є батьком дитини. Чоловік проживає окремо від дружини та сина. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дитину належним чином відповідач відмовляється, хоча зобовязаний це виконувати.

Просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? частини від усіх видів заробітної плати до досягнення сином повноліття, а також стягнути судовий збір.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, подав заяву, в якій позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з ОСОБА_2 17 травня 2013 року зареєстрували відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 354, шлюб (а.с. 6).

Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Судом встановлено, що батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_2, що вбачається з копії свідоцтва про народження.

Встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя ОСОБА_2 розпалася, а збереження сімї є неможливим.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання неповнолітньої дочки, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює та отримує заробітну плату, тому суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні частки розміру аліментів суд врахував стан здоровя та матеріальне становище неповнолітньої дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини немає.

Суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній сину в розмірі в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити.

Також підлягає сплаті відповідачем в користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 81, 84, 88, 130, 213, 224, 226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 111, 112, 181, СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянкою ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Злотко), ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, та громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 17 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 354, - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, в користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5