РІШЕННЯ

іменем України

"29" листопада 2016 р. 145/1739/16-ц

2/145/893/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради про визнання права власності на квартиру,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 23 грудня 1997 року він купив у ОСОБА_4 квартиру № 23 в смт. Сутиски, вул. Гагаріна, 25. Договір купівлі - продажу оформлений у вигляді біржового контракту, укладений Вінницькою філією Української біржі нерухомості.

Продавцю ОСОБА_4 квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого заводом «АВТОЕЛЕКТРОАПАРАТУРА» смт. Сутиски; 05.07.1994 р., згідно розпорядження № 381 від 30.06.1994р. та зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 25.07.1994р. в реєстрову книгу за № 6.

Своє право власності на дану нерухомість він зареєстрував 29.12.1997 року в КП « ВООБТІ».

Після укладення договору купівлі - продажу він поселився та зареєструвався за адресою розташування даної квартири і проживає в ній на даний час.

ОСОБА_4 помер.

Наразі у нього виникла необхідність провести відчуження належної йому квартири. Однак, він не може цього зробити, оскільки внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 він позбавлений можливості, оскільки державний реєстратор відмовляє йому в реєстрації біржового контракту.

Він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки біржовий контакт не визнається належним юридичним, документом, що посвідчує його право власності на квартиру.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору купівлі -продажу ним будинку договір житла повинен бути укладений в письмовій формі і нотаріально посвідчений. Біржовий контракт №788 від 23.12.1997 року є письмовою формою договору, але нотаріально не посвідчений. Однак його право власності на дане житло зареєстроване в КП « ВООБТІ», тобто він є власником даної нерухомості.

Визнання за ним права власності на житловий будинок не порушує прав продавця, так як він провів відчуження даної нерухомості добровільно і в зв'язку з тим його право власності припинено, що стверджується реєстрацією його права власності на те саме майно.

Просить визнати за ним право власності на квартиру загальною площею 36,7 кв.м., розташовану в АДРЕСА_2 до складу якої входить житлова кімната площею 20,0 кв.м., кухня площею 9,8 кв. м., коридор площею 2,7 кв.м., санвузол площею 3,3 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м., частина пілвалу «п/А» площею 1.8 кв.м. загальною вартістю 66 998 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що позивач вже давно живе в придбаній квартирі, продавець ОСОБА_4 помер. Купівлю-продаж проведено через біржу і тепер нотаріальне посвідчення здійснити не можливо.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, просить справу розглянути у відсутності його представника, позовні вимоги визнає.

Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 228 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно ст.329 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, або в разі втрати ним документа, яким посвідчується його право власності.

23 грудня 1997 року позивач купив у ОСОБА_4 квартиру № 23 в смт. Сутиски, вул. Гагаріна, 25. Договір купівлі - продажу оформлений у вигляді біржового контракту № 788 (а.с. 4-5), укладений Вінницькою філією Української біржі нерухомості.

Продавцю ОСОБА_4 квартира належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого заводом «АВТОЕЛЕКТРОАПАРАТУРА» смт. Сутиски; 05.07.1994 р., згідно розпорядження № 381 від 30.06.1994р. та зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 25.07.1994р. в реєстрову книгу за № 6.

З 02.08.2005 року він зареєстрований в даній квартирі, що стверджується домовою книгою (а.с. 10-12) та паспортом позивача (а.с. 13) в якому місцем реєстрації вказане АДРЕСА_3.

ОСОБА_4 помер 13.02.1999 року що стверджується актовим записом про смерть № 2 від 13.02.1999 року.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору купівлі -продажу будинку договір житла повинен бути укладений в письмовій формі і нотаріально посвідчений. Біржовий контракт №788 від 23.12.1997 року є письмовою формою договору, але нотаріально не посвідчений. Право власності позивача на житло зареєстроване в КП «ВООБТІ», що стверджується технічним паспортом (а.с. 6-8), тобто він ОСОБА_2 є власником даної нерухомості.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,ст.ст. 16, 228, 329 ЦК України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 36,7 кв.м., розташовану в АДРЕСА_4 до складу якої входить житлова кімната площею 20,0 кв.м., кухня площею 9,8 кв. м., коридор площею 2,7 кв.м., санвузол площею 3,3 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м., частина пілвалу «п/А» площею 1.8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.