РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/457/16-ц

08 грудня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійник П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ "УкрСиббанк" № 42-ВК від 5 лютого 2016 року по її звільнення з посади старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення № НОМЕР_1 "УкрСиббанк" за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у звязку із втратою довіря, поновити її посаді та стягнути в її користь заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що нею не було вчинено жодних умисних чи необережних дій, які б давали відповідачу підстави для втрати довіря і за час роботи зі сторони позивача не було допущено жодних порушень трудової дисципліни.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та по аналогічних мотивах. Просять позов задоволити.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що позивач працювала на посаді, яка повязана з обслуговуванням грошових коштів і 14 січня 2016 року при здійсненні валютно-обмінної операції допустила порушення вимог нормативних актів, які дають підстави для втрати до позивача довіря, а тому і її було звільнено. Вважає, що звільнення було проведено без будь-яких порушень і просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін і свідків, зясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, позивач з 22.04.2013 року працювала у відповідача на посаді фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 1012, а з 20.09.2013 року була переведена на посаду старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 1012.

Згідно наказу № 42-ВК від 5 лютого 2016 року позивача було звільнено з посади старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 1012 в звязку із винними діями працівника, що дають підстави для втрати довіря по п. 2 ст. 41 КЗпП України. Підставою звільнення стала службова записка працівника служби безпеки банку ОСОБА_2 та пояснююча записка позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в пункті 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довіря до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обовязкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довіря може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як вбачається з посадової інструкції старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 1012 до кола обовязків позивача входило здійснення валюто-обмінних операцій, забезпечення своєчасної та якісної обробки грошових коштів, здійснення прийому та видачі грошової готівки, здійснення формування розрахунково-касових документів, тощо. 25.09.2013 року з позивачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Аналів посадових обовязків позивача на посаді старшого фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 1012 дає підстави зробити висновок, що позивач безпосередньо обслуговувала грошові цінності.

Відповідно до п. 5 Постанови правління Національного банку України від 12.12.2002 року № 502 «Про затвердження Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України» банк, фінансова установа зобовязані здійснювати валютно-обмінні операції з оформленням квитанції про здійснення валютно-обмінної операції. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції виписується у двох примірниках: перший примірник видається фізичній особі, другий - зберігається в паперовій формі в документах дня. Касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов'язані видати квитанцію про здійснення валютно-обмінної операції одночасно з прийняттям та видачею фізичній особі коштів. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції повинна видаватися не пізніше завершення операції.

В судовому засіданні встановлено, що 14 січня 2016 року позивач при здійсненні валютно-обмінної операції провела її без видачі квитанції та реєстрації в програмному забезпеченні.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача та її представника на те, що вона не завершила валютно-обмінну операцію і не видала квитанцію через те, що їй перешкодили це зробити, їй необхідно було скинути верхній одяг, а клієнт не захотіла зачекати, з наступних підстав.

В судовому засіданні було оглянуто запис із камери відеоспостереження відділення № 1012. При цьому було встановлено, що зазначений на відеоматеріалі час не відповідає дійсному (помилка приблизно 15 хвилин). Разом з тим, на даному відеоматеріалі зафіксовані всі дії позивача при проведенні валютно-обмінної операції. Зокрема, встановлено, що в 11 год. 33 хв. (час по таймеру на відеоматеріалі) позивач пачала здійснювати валютно-обмінну операцію. При цьому вона взяла у клієнта 100 доларів США, почала вводити дані на компютері, вийняла із шухляди стола кошти в національній валюті, відрахувала їх і в 11 год. 35 хв. поклала їх на барєр. При цьому квитанцію про здійснення валютно-обмінної операції позивач не оформила і разом з коштами не надала її для клієнта. Клієнт забрала гроші і вийшла з відділення.

В цей час (в 11 год. 35 хв.) до позивача підійшла виконуюча обовязки начальника відділення, яку позивач обслуговувала до 11 год. 37 хв. (час по таймеру на відеоматеріалі).

В 11 год. 39 хв. (час по таймеру на відеоматеріалі) у відділення прийшов працівник служби безпеки ПАТ "УкрСиббанк" свідок ОСОБА_2

Лише в 11 год. 40 хв. (час по таймеру на відеоматеріалі) позивач ввела дані про валютно-обмінну операцію в компютер і роздрукувала квитанцію. Надана суду квитанція не містить підпису клієнта, що є обовязковою вимогою для оформлення квитанцій при здійсненні валютно-обмінних операцій.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, позивач фактично провела валютно-обмінну операцію без оформлення квитанції, тобто з грубим порушенням п. 5 Постанови правління Національного банку України від 12.12.2002 року № 502.

Крім того, винні дії позивачки під час виконання посадових обовязків було встановлено під час перевірки роботи відділення працівником служби безпеки банку ОСОБА_2, що зазначено у його службовій записці, та було підтверджено ним під час судового засідання. Факт порушення порядку проведення валютно-обмінної операції було визнано і позивачем в її поясненні від 21.01.2016 року.

Саме грубе порушення позивачем вимог Постанови правління Національного банку України від 12.12.2002 року № 502 при здійсненні валютно-обмінної операції дають відповідачу підстави для втрати до неї довіря.

На думку суду в даному випадку не має якогось значення те, що клієнт для здійснення валютно-обмінної операції був направлений працівником служби безпеки банку ОСОБА_2, оскільки, позивач, як особа що здійснювала цю операцію, зобовязана була дотримуватися вимог нормативних актів, які встановлюють порядок проведення таких операцій, незалежно від того хто є клієнтом.

За таких обставин суд вважає, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись 10, 60, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з займаної посади, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3