У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду від 8 липня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку в натурі, визнання права власності на квартиру та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинком та земельною ділянкою, виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування горищем будинку,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 2 червня 2011 року визнано мирову угоду між сторонами, якою:

1.)за позивачем визнано частину садиби по вулиці Ціолковського, 6, в м. Рівне. В дану частину будинку відповідно до поповерхового плану будинку входять: жила кімната 2-1 площею 16 кв.м, жила кімната 2-6 площею 7, 1 кв.м, жила кімната 2-8 (мезанін) площею 8, 5 кв.м, кухня 2-4 площею 7, 5 кв.м, санвузол 2-3 площею 5, 5 кв.м, коридор 2-1 площею 1, 4 кв.м, коридор 2-2 площею 6, 7 кв.м, кладова 2-7 площею 1, 0 кв.м та надвірні будівлі, позначені на плані земельної ділянки: сараї "к", "В", "Л", гараж-сарай "З", вбиральня "Ж";

2.)за відповідачем визнано частину садиби по вулиці Ціолковського, 6, в м. Рівне, до якого належать: жила кімната 1-1 площею 16, 0 кв.м, веранда 1-1 площею 8, 8 кв.м, тамбур 1 площею 1, 7 кв.м, гараж "Д", сарай "Б", сарай "г", вбиральні "Е", огорожа №1 та №2, відмостка;

3.)ОСОБА_3 відмовляється на користь ОСОБА_1 від гаража "Д", сарая "Б", сарая "г", вбиральні "Е", огорож №№1 і 2, відмостки, вартість яких за згодою сторін складає 18 991 гривню, та дає згоду на визнання права власності на самовільно збудовані ОСОБА_1 та реконструйовані приміщення а2, а3 і самовільне будівництво до сарая "Б", а ОСОБА_1 як компенсацію за передане майно зобов'язалася перерахувати на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 18 991 гривню на рахунок СКР № РФ Укрексімбанку в строк до 1 липня 2011 року;

4.)сторони зобовязалися при проектуванні реконструкції будівель та зміні розмежування території погоджувати проекти, розроблені відповідно до діючого законодавства України. Зміна власника на гараж "Д", сарай "Б", сарай "г", вбиральню "Е", огорож №№1, 2, відмостки враховуються при визначенні розміру часток власності на будинковолодіння по вулиці Ціолковського, 6, в м. Рівне;

5.)сторони зобов'язалися відмовитися від усіх позовних заяв щодо нерухомого майна, яке входить у вартість садиби по вулиці Ціолковського, 6, в м. рівне, що розглядаються судами усіх рівнів, та дотримуватися правил добросусідства, співпрацювати при вчиненні дій, що забезпечують права і свободи кожного з них;

6.)мирова угода підлягає розірванню у випадку невиконання умов пункту 3 в односторонньому порядку;

7.)мирова угода відповідає вільному волевиявленню двох сторін, інтересів інших третіх осіб, держави та громади міста не порушує, факт відсутності їх підтверджує та укладена в трьох автентичних примірниках, що подаються на затвердження Рівненському міському суду з підписами двох співвласників садиби.

Мирова угода може бути зареєстрована в Комунальному підприємстві "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" лише після повної оплати на рахунок ОСОБА_3 18 991 гривні.

Провадження у справі закрито.

Ухвалою Рівненського міського суду від 8 липня 2011 року клопотання ОСОБА_3 задоволено:

Доповнено ухвалу Рівненського міського суду від 2 червня 2011 року таким чином:

пункт 1) в кінці абзацу "та визнати право власності на окремий обєкт квартира №2";

пункт 2) в кінці абзацу "та визнати право власності на окремий обєкт квартира №1".

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 покликався на її незаконність та необґрунтованість.

На її обґрунтування зазначалося про недодержання судом вимог процесуального права, оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали залишено без уваги положення ст. 175 ЦПК України та правову позицію Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року, що викладена постановою у справі №6-2991цс15.

Вважав, що затвердження мирової угоди є правом обох сторін, а не однієї сторони. ОСОБА_1 спільної заяви разом із позивачем щодо доповнення умов мирової угоди не зробила, а вона та її представник у судовому засіданні з приводу вирішення питання про доповнення до мирової угоди були відсутні. Також оскаржувана ухвала постановлена після закриття провадження у справі.

Окрім того, задовольнивши клопотання про доповнення ухвали Рівненського міського суду від 2 червня 20111 року, суд фактично вийшов за межі своїх повноважень, присвоївши юридичну адресу обєктам нерухомості. Тоді як таке право належить виключно місцевій раді.

З цих міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановивши нову, якою відмовити ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про доповнення у пункті 1 в кінці абзацу словами "та визнати право власності на окремий обєкт квартира №2" та у пункті 2 в кінці абзацу словами "та визнати право власності на окремий обєкт квартира №1".

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3, вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання ОСОБА_3 підлягає до задоволення як обґрунтоване, адже реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, який є предметом укладеної мирової угоди, унеможливлюється без доповнень умов ухвали Рівненського міського суду від 2 червня 2011 року.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

Тобто мирова угода є двостороннім волевиявленням, спрямованим на врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Мирова угода укладається сторонами (позивачем і відповідачем) і може стосуватися лише прав та обовязків сторін і предмета позову.

Таким чином, викладені в оскаржуваній ухвалі доповнення слід розуміти як додаткові умови мирової угоди.

Між тим, матеріали справи не містять, а відповідач заперечує проти існування умов мирової угоди щодо доповнень пунктів 1 і 2 в кінці кожного абзацу словами "та визнати право власності на окремий обєкт квартира №2 (№1)".

Натомість на а.с. 114 міститься одностороннє клопотання ОСОБА_4 як позивача про включення відповідних доповнень до ухвали Рівненського міського суду від 2 червня 2011 року.

Умови ж та порядок вирішення заяв і клопотань осіб, які беруть участь у справі, передбачені вимогами ст. 168 ЦПК України (а не ст. 175 цього Кодексу).

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні клопотання уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України підставою для передачі питання на новий розгляд до суджу першої інстанції є порушення порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 324-25 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду від 8 липня 2011 року скасувати, а питання доповнень до ухвали Рівненського міського суду від 2 червня 2011 року передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий: Судді: