Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Кулик В.Б. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 333/2845/16
24 листопада 2016 року Справа № 22ц/778/4034/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Спас О.В., Поляков О.З.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У Комунарському районному суді м.Запоріжжя знаходиться на розгляді справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

17 червня 2016 року суддею прийнята ухвала про забезпечення позову. Суд здійснив арешт згаданої квартири.

Посилаючись на те, що названа ухвала прийнята з порушенням процесуального закону відповідач прохав її скасувати з відмовою у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо судом першої інстанції ухвалу прийнято з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що у суді визначається спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який укладено 25.12.2013 року між сторонами.

З метою гарантування виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (ст.151 ЦПК).

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Як висновок, вжиті засоби забезпечення позову в цивільному процесі мають тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового рішення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності має бути враховано, що суд вправі вжити заходів до забезпечення позову в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У своєму зверненні до суду з питання забезпечення позову позивач покликав суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на цей час знаходиться у володінні відповідача.

Згідно з ст.60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

Аргументи клопотання пояснюються наявністю: спору щодо законності спірної угоди купівлі-продажу житлової квартири, застосування наслідків недійсності правочину та відновлення права власності.

Цивільно-процесуальним законодавством передбачено право суду забезпечити позов (ст.151 ЦПК).

Позов може бути забезпечений - арештом майна (ст.152 ЦПК).

Суд наголошує, що адекватність (співмірність) заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу) про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За змістом ст.57,179,214 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.41,64 Конституції України надає право громадянину володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Конституційні права не можуть бути обмежені.

У ст.8 ЦК зазначено, що суд вирішує справи відповідно до конституції України, законів України. Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до Цивільно-процесуального Кодексу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції наведене врахував й забезпечив захист інтересів зацікавленої особи, яка є учасником процесу у заявленому спорі.

В такому разі, оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до процесуального закону, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,312,313,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2016 року про забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії не оскаржується.

Головуючий: Судді: