Справа № 683/2326/16-ц
24 жовтня 2016 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої - судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,
В вересні 2016 року ОСОБА_1 пред'явила позов до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, що належала її батькові ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старокостянтинові. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється єдиною спадкоємицею по закону до майна померлого. Через відсутність реєстрації права власності на дану частку нерухомого майна за померлим, вона може оформити спадкові права. З цих підстав нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину.
Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала обставини, викладені в позовній заяві, в обґрунтування заявлених позовних вимог та просила задовольнити позов, розглянувши справу без її участі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 24 жовтня 2016 року суд постановив заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч.1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Крім того, згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Старокостянтинові, про що складено відповідний запис № 88 від ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивачка являється дочкою ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2, виданого Старокостянтинівським бюро ЗАГС Хмельницької області 18 червня 1968 року; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданого Старокостянтинівським Рай ЗАГС Хмельницької області 17 серпня 1985 року; повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4, виданого Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 14 вересня 2016 року; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, виданого Старокостянтинівським ЗАГС Хмельницької області 26 квітня 1990 року.
Згідно записів паспорта позивачки, вона з 10 липня 1990 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
За інформацією Старокостянтинівської державної нотаріальної контори (лист від 13 вересня 2016 року за № 3201/01-16) спадкова справа після смерті ОСОБА_3 з 2000 року по 2016 не заводилась. Аналогічне підтверджується змістом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) - витяг за № 45357151 від 07 жовтня 2016 року.
У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 11 лютого 1993 року за р. № 406 ОСОБА_3 належав незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 89 % по АДРЕСА_1.
Згідно договору дарування, посвідченого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 16 квітня 1993 року за р. № 1054 ОСОБА_3 подарував для ОСОБА_1 ? частину незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 89 % по АДРЕСА_1.
Відповідно до акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку від 25 серпня 1993 року, технічної документації на заявлене нерухоме майно, довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації за № 389 від 06 червня 2016 року ступінь готовності вищевказаного житлового будинку становить 100%.
До складу спадкового майна увійшла ? частина житлового будинку по АДРЕСА_1.
Листом від 13 вересня 2016 року за № 3201/01-16 державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори відмовив позивачці в оформленні спадкових прав на заявлене нерухоме майно, зокрема, з причин відсутності реєстрації права власності на нього за померлим.
Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець за свого життя набув право власності на вищевказану частину житлового будинку відповідно до закону.
Приймаючи до уваги те, що позивачка є його спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на частину житлового будинку, а також не може в адміністративному порядку звернутися для такої реєстрації, так як власник помер, тому права позивачки підлягають захисту, а відсутність реєстрації не може бути підставою відмови у захисті права позивачки.
З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 53, 59, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 316, ст. 321, ст. 328, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ч. 1 ст. 1225, ст. 1241, ч. 1 ст. 1242, ст. 1245, ч. 1 ст. 1267 , ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 , ч. 1 ст. 1270 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ______________