Справа №642/6699/16-ц
Провадження 2/642/1986/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Пашнєва В.Г.,
при секретарі Шаталовій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з квартири, -
До суду надійшов вищевказаний позов, в обґрунтування якого позивачі послалися на те, що вони є власниками 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1994 року. 1/3 частина вказаної квартири належить їх сину ОСОБА_3, померлому 10 грудня 2001 року, спадкоємцями якого є вони.
У липні 2016 року вирішивши оформити право власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3, але в процесі підготування необхідних документів їм стало відомо про наявність арешту, накладеному на вказану квартиру постановами державного виконавця Ленінського ВДВС ОСОБА_4 від 17 жовтня 2000 року та 31 липня 2001 року при примусовому виконанні виконавчого листа №1-38, виданого 07.09.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_5 суми боргу у розмірі 2 387,29 грн.
На даний час виконавче провадження завершено, але арешт з належного ним майна знятий не був, тому позивачі змушені звернутися до суду з вимогою про зняття арештів з квартири з квартири АДРЕСА_2 (раніше Кубасова) в м. Харкові.
В судове засідання позивачі не зявились, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позов просили розглянути на розсуд суду.
Представник третьої особи про день та час слухання справи повідомлений належним чином, до суду не з»явився, причини неявки не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з насупного.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
На підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1994 року ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (раніше - вулиця Кубасова) в м. Харкові.( а.с.8)
ОСОБА_3 помер 10 грудня 2001 року (а.с.16)
Відповідно до листа Харківського обласного державного нотаріального архіву № 2363/01-18 від 26 серпня 2016 року заборона на квартиру №10 по вулиці Кубасова, б. № 41/43 в м. Харкові зареєстрована на підставі постанови відділу ДВС Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові від 20 жовтня 1999 року по виконавчому напису в/л 1-38 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, направленої до Першої Харківської державної нотаріальної контори з листом від 20.10.1999 року.
З відповіді директора КП ХМБТІ від 14.09.2016 року №2501821 вбачається, що 17 жовтня 2000 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого листа №1-38, виданого 07.09.1999 року, було накладено арешт на майно, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_1
Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ОСОБА_4 від 31.07.2001 року при примусовому виконанні виконавчого листа №1-38, виданого 07.09.1999 року Ленінським районним судом м.Харкова, накладено арешт на майно належне ОСОБА_2, в тому числі на частину квартири АДРЕСА_3.
Накладення арешту на належне позивачам майно було здійснене в рамках виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-38, виданого 07.09.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_5 суми боргу у розмірі 2 387,29 грн., що підтверджується копією вироку Ленінського районного суду міста Харкова від 07 серпня 1999 року по кримінальній справі № 1-38/99, копіями постанов державного виконавця Ленінського ВДВС ОСОБА_4 від 17 жовтня 2000 року та 31 липня 2001 року.
Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» (попередня редакція від 07.08.2001 року), яка діяла на час закінчення вказаного вище виконавчого провадження відділом Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Харкові, передбачає підстави закінчення виконавчого провадження.
У ст.38 вказаного Закону передбачені наслідки завершення виконавчого провадження, серед яких має місце припинення чинності арешту майна боржника. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про скасування арешту.
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права (п.1), припинення дії, яка порушує право (п.3) та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.
Таким чином, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки у звязку з наявністю арештів, накладених постановами державного виконавця від 17 жовтня 2000 року та 31.07.2001 року, створюються перешкоди для здійснення нами передбаченого законом права володіння, користування та розпорядження належним нам майном, у звязку з чим ми вимушені звернутися з цим позовом до суду.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 60,212-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з квартири - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, права власності на квартиру АДРЕСА_2 (раніше Кубасова) в м. Харкові шляхом зняття арештів з квартири.
Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 (раніше Кубасова) в м. Харкові, накладений на належне ОСОБА_2 майно постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Харкові ОСОБА_4 від 31 липня 2001 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-38, виданого 07.09.1999 року Ленінським районним судом м.Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 суми боргу у розмірі 2 387,29 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.Г. Пашнєв