Справа № 211/3789/16-ц
Провадження № 2/211/2035/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради, Орган опіки та піклування Довгинцівської районної в місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідно до договору дарування від 25.03.1998 року їй належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1. 18.09.1996 року її донька ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 В період шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік доньки помер. Після його смерті донька, почала вести асоціальний спосіб життя, зловживати алкогольним напоями. 02.02.2016 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав відносно синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З моменту народження та по теперішній час її внуки зареєстровані та проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. Вона згідно рішення Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради № 112 від 31.03.2016 року є їх законним представником. ОСОБА_5 останні чотири роки, починаючи з 2012 року, в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, інших витрат по утриманню будинку не несе. Просила суд визнати ОСОБА_5, такою, що втратила право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, пояснила фактичні обставини справи.

Представник відповідача Служби у справах дітей Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради ОСОБА_2 проти позовних вимог ОСОБА_1. не заперечувала.

Представник Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду ( а.с. 27 - заяви).

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена ( а.с. 23, 26, 32, 33, 34, 36, 37).

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, донька позивача ОСОБА_5 дійсно не з'являється за вказаною адресою понад чотири роки. Вихованням її дітей займається бабуся ОСОБА_1.

Вислухавши позивача, представника Служби у справах дітей, свідка, дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 25.03.1998 року житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 17-18 - копія договору дарування). Станом на 11.01.2016 року в будинку зареєстровані сумісно з позивачкою ОСОБА_1, ОСОБА_5 донька позивачки, ОСОБА_10 син позивачки та ОСОБА_11, ОСОБА_4 онуки позивачки, однак відповідачка ОСОБА_5 за вказаною адресою декілька років не проживає ( а.с. 15 - копія довідки, а.с. 16 - копія акту).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2016 року ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав відносно синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 11-12 - копія рішення). 31.03.2016 року Рішенням виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради ОСОБА_1 призначено піклувальником неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 13 - копія рішення).

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем по справі ОСОБА_5 дійсно чиняться перешкоди позивачу в користуванні власністю, відповідач в добровільному порядку не бажає звільнити належне позивачеві житлове приміщення, вона не має жодних правових підстав для проживання у вказаному домоволодінні та чинить перешкоди позивачу в реалізації нею права власності на вказане майно, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову в частині усунення перешкод позивачу в користуванні власності, визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловою площею за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про зняття з реєстрації, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відсутні дані про порушення Виконавчим комітетом Довгинцівської районної в місті ради прав позивача.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові ВСУ від 16.01.2012 р. у справі № 6-57цс11 у подібних спірних правовідносинах зазначено, що при розгляді спірних правовідносин має застосовуватись положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» .

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає з вказаної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Керуючись ст.ст.10,11,60,169,212-215 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 321,391,405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради, Орган опіки та піклування Довгинцівської районної в місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, понесені нею судові витрати про сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) гривні 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. А. Папарига