Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Кадєтової О.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, за касаційною скаргою Бондаренка ДмитраЮрійовича, який діє від імені Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», на рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - ТДВ «СК «Кредо») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2014 року між товариством та ОСОБА_6 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким останній застрахував належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_1. Відповідно до умов цього договору страхова сума за шкоду, завдану майну, складає 50 тис. грн, строк дії договору до 12 серпня 2015 року. 24 лютого 2015 року у м. Києві по вул. Печерський узвіз сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7 Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. Згідно із звітом про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок ДТП, яка сталась 24 лютого 2015 року, розмір майнової шкоди становить 9 815 грн 39 коп. Страхове відшкодування у розмірі 9 815 грн 39 коп. було виплачено позивачем у повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 14 квітня 2015 року № 1340.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 9 815 грн 39 коп.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ТДВ «СК «Кредо» відмовлено.

У касаційній скарзі Бондаренко Д.Ю., який діє від імені ТДВ «СК «Кредо», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Судом установлено, що 12 серпня 2014 року між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_6 укладено договір страхування - поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7314933, згідно з яким товариство зобов'язалося у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при експлуатації транспортного засобу «Шевролет», д.н.з. НОМЕР_3.

24 лютого 2015 року о 19 годині у м. Києві по вул. Печерський узвіз сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 При цьому установлено, що наступного дня ОСОБА_3 зателефонував на гарячу лінію ТДВ «СК «Кредо» і повідомив про настання ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, крім цього, 27 лютого 2015 року на адресу товариства направлено відповідного листа.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року вищевказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем п. п. 10.9, 2.3 Правил дорожнього руху, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 02 березня 2015 року № 72/02/15, складеного Незалежним центром врегулювання збитків, оцінки та права, розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_7 внаслідок ДТП, становить 9 815 грн 39 коп., і зазначене страхове відшкодування перераховано останньому страховою компанією на ремонт його транспортного засобу на підставі платіжного доручення від 14 квітня 2015 року № 1340.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів суд установив, що відповідач виконав свій обов'язок щодо повідомлення страховика про настання ДТП.

За таких обставин та з підстав, передбачених ст. ст. 20-1, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 16, 993 ЦК України, правильним є висновок суду першої інстанції, із яким погодився апеляційний суд, про відмову в задоволенні вказаного позову.

Такий висновок узгоджується із роз'ясненнями, викладеними у п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно з яким з урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 58-60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: ст. ст. 33, 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також норм процесуального права: ст. ст. 57, 64, 213 ЦПК України, зазначивши, що такі доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Крім того, доводи апеляційної скарги позивача про виплату страхового відшкодування потерпілій особі, відсутність заяви страхувальника та відповідача про настання страхового випадку, невідповідність висновку суду щодо направлення відповідного повідомлення страховику, відсутність розмови відповідача по телефону гарячої лінії товариства, відсутність повідомлень по електронній пошті, апеляційний суд обґрунтовано визнав такими, що не відповідають дійсності, оскільки повністю спростовуються належними і допустимими доказами у справі, а також не спростовують висновку суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову у задоволенні позову, враховуючи обставини справи.

Разом із тим апеляційний суд в ухвалі правильно вказав, що зазначене вище повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку (п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК, п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК) не може бути підставою для задоволення позову, оскільки воно не позбавило страховика можливості дізнатися що ця подія є страховим випадком, враховуючи, що страхове відшкодування виплачено потерпілій стороні у повній відповідності до правочину.

Наведені в касаційній скарзі позивача доводи аналогічні за змістом доводам апеляційної скарги, які апеляційний суд правильно й обґрунтовано спростував, вони не впливають на правильність висновків судів та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Бондаренка Дмитра Юрійовича, який діє від імені Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: О.В. Кадєтова

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак