Справа № 136/714/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"31" травня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «сімекс Агро» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала таким.

Вона, ОСОБА_1 (до вступу до шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_3, являється власником земельної ділянки (паю) площею 3,5185 га, цільове призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №174873 від 10.07.2003 року.

05.01.2005 року між нею та Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки терміном на 10 років (п.4 Договору оренди) без чіткого визначення дати його закінчення.

25 жовтня 2006 року вищевказаний договір був зареєстрований в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» за № 9.

05.01.2015 року, по закінченню строку дії вказаного договору, вона неодноразово зверталась до відповідача усно із вимогою про відмову в поновленні договору оренди землі після його припинення, проте відповідач вказував, що перебіг терміну дії договору оренди починається не з моменту укладення, тобто з 05.01.2005 року, а з моменту його державної реєстрації, тобто з 25 жовтня 2006 року, і закінчується 25.10.2016 року, та відмовлявся повернути їй земельну ділянку.

04.04.2016 року вона отримала в Липовецькому відділі Держгеокадастру витяг з Державного земельного кадастру, відповідно до якого нею було зясовано, що на належну їй земельну ділянку відсутні будь - які обтяження чи обмеження, в т.ч. право оренди, з боку Відповідача. У звязку із чим вона звернулась цього ж дня 04.04.2016 року до Відповідача із заявою щодо повернення земельної ділянки. Дана заява була отримана та зареєстрована Відповідачем 04.04.2016 року за №702, однак жодних дій Відповідач до цього часу не вчинив. Ураховуючи те, що додаткових угод та документів щодо продовження терміну договору чи його поновлення, ні під час його дії, а ні після його закінчення, вона не отримувала та не підписувала, вважає, що відповідач використовує належну їй земельну ділянку без будь яких правових підстав, чим порушується її права, тому просила суд витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро», належну їй земельну ділянку площею 3,5185 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарською виробництва, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області (кад.№ :04:0000.0009).

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, однак у заяві, яку надав суду позовні вимоги підтримав у заявленому обсязі, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив.

Прийнявши до уваги те, що позивач та його представник скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України, правами заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, відтак підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, тому суд здійснює розгляд справи на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що згідно Державного акта серія ВН № 174873 на право власності на земельну ділянку виданого 10 липня 2003 року, ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 3,5185 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки (НОМЕР_1):(04):(000):(0009).

05.01.2005 року між ОСОБА_2, з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс Агро» з іншої сторони було укладено Договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка. Строк дії договору сторонами узгоджено у п.4, де зазначено, що Договір укладено на 10 (десять) років. У п.17 Договору сторони узгодили, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Волевиявлення сторін вищевказаного договору висловлено шляхом підписання його сторонами. Такий договір був зареєстрований у Вінницькій філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 25 жовтня 2006 року за №9.

Згідно Свідоцтва про шлюб серія І-АМ №160147, позивач після укладення шлюбу змінила прізвище на «Кляпко» (а.с.13).

Позивач вказує у позовній заяві на те, що після 05.01.2015 року, тобто по збігу десятирічного строку дії вищевказаного Договору, вона, ОСОБА_1, неодноразово усно зверталась до орендаря з вимогою про припинення дії договору належної їй на праві власності земельної ділянки, проте такі її звернення залишено було орендарем без належного реагування.

04.04.2016 року позивач звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення їй належного нерухомого майна, яка була зареєстрована за №702 відповідачем (а.с.12).

Як слідує із листа №02-22/107 від 19.05.2016 року Славнянської сільської ради Липовецького району, належну ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 3,5185 га, кадастровий номер :04:000:0009, згідно Державного акта ВН №174873 від 10.07.2003 року обробляє ТОВ «Концерн «Сімекс Агро».

З зазначеного слідує, що орендар не визнає припинення дії договору оренди землі у звязку із закінченням строку на який його було укладено, що свідчить про наявність спору між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За змістом ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

А ст. 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону від 1 липня 2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. За змістом цієї статті, реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім, щодо договору.

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Зібрані у справі докази підтверджують, що між сторонами 05.01.2005 року було укладено договір оренди землі, у якому визначені усі істотні умови такого договору, у тому числі «Строк дії договору».

Судом встановлено, що такий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків за цим правочином для обох сторін, а з моменту державної реєстрації орендар набув права оренди, яке гарантується йому законом на правомірне використання земельної ділянки отриманої у користування за договором на визначений ним строк.

Щодо визначення початку дії строку договору оренди землі та набрання ним чинності то така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (справа № 6-127цс13), від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13), яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно наведених судових рішень встановлено, що договір оренди, укладення якого вже відбулося, набирає чинності (набуває юридичної сили) в момент державної реєстрації, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору та досягнення сторонами згоди з усіх істотних його умов. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на якій його було укладено.

Наведене кореспондується з п.17 Договору оренди землі, згідно якого сторони договору узгодили, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

За правилами ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцю земельну ділянку на умовах визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують факт припинення договору та протиправне використання відповідачем земельної ділянки належної позивачеві, так як будь яких інших доказів щодо продовження строку дії Договору оренди землі від 05.01.2005 року відповідачем не надано.

Правилами ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, в розумінні правил ст.58, 59 ЦПК України, щодо їх належності та допустимості, вказують на наявність порушеного права позивача зі сторони відповідача, який на даний час продовжує без будь яких правових підстав використовувати земельну ділянку, що належить позивачеві, а тому таке право потребує захисту судом у спосіб що обраний позивачем.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства,а тому підлягають до повного задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат суд керується ст.88 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної суми позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 11, 16, 317, 321, 387, 638, 640, 653, 654, 763,792 ЦК України, ст. 125, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 31, 34 Закону України «Про оренду землі», ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, керуючись ст.ст. ст.ст.3, 6, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» (), земельну ділянку площею 3,5185 га, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, (кад.№ :04:0000:0009), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарською виробництва, яка належить ОСОБА_1 згідно державного акту на право власності на землю серії ВН N'174873 від 10.07.2003 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс-Агро» () на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 455, 10 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5