Справа № 202/5279/16-ц
Провадження № 2/0202/2576/2016
29 листопада 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Голін Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які за життя придбали квартиру АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3 її чоловік - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_2 склали заяву про відмову від прийняття належної їм частки у спадщині. Позивач звернулась до Шостої дніпропетровської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але згодом отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивувавши тим, що позивач не надав правовстановлюючих документів на квартиру. Стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів на квартиру безпідставно утримуються відповідачем. Просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3
В судові засідання з'являвся представник позивача, обставини та вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1962 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VI УР № 130499, виданим бюро запису актів громадянського стану Кіровського району ради депутатів Дніпропетровської області.
ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 -КИ № 328451, актовий запис № 1199.
Дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 - є "Чорна", що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюби ІV-КИ № 428807 від 27.04.1991 року, виданим Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дніпропетровська 27.04.1991 року, актовий запис № 309.
Згідно відповіді на запит від 15.07.2016 року № 9679, складеним державним реєстратором КП "ДМТБІ" ДОР, в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_3, станом на 31.12.2012 року містяться відомості про зареєстроване право власності за ОСОБА_4.
ОСОБА_3 померла 05.05.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 571145, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 06 травня 2014 року, актовий запис № 480.
Згідно заяви від 03.11.2014 року № 1688, поданої до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, чоловік померлої - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_2 відмовились від права на прийняття належної їм частки у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, на користь доньки померлої - ОСОБА_1
Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, що підтверджується заявою від 03.11.2014 року № 1684, поданої до шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.
12 серпня 2016 року постановою державного нотаріусу Шостої дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 1 статті 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Отже, ОСОБА_4 набув права власності на квартиру № 42, що розташована в житловому будинку № 22 по вул. Богдана Хмельницького в м. Дніпро в період перебування у шлюбі та вказана квартира є спільним сумісним майном подружжя, частки якого виходячи з положень ст. 60, 70 СК України є рівними.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи.
Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1269 спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Таким чином, судом встановлено, що єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 - є ОСОБА_1
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги викладені у позовній заяві є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 321, 392, 1220, 1222, 1223, 1268, 1269, 1273, 1296 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40, 209, 212-215, 224, 256 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 06 травня 2014 року.
Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда