У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргоюОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПАТ «УТСК»), ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Посилався на те, що у січні 2014 року сталася ДТП за участю автомобіля «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Фіат», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «БМВ», його розмір складає 52 445 грн 76 коп. Відповідальність ОСОБА_7 застрахована у ПАТ «УТСК». Після звернення позивача до страхової компанії остання страхове відшкодування не здійснила. Враховуючи викладене, ОСОБА_6 просив стягнути з ПАТ «УТСК» страхове відшкодування у розмірі 49 642 грн 12 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 528 грн 08 коп. та витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 600 грн. Стягнути з ОСОБА_7 різницю між майновою шкодою та страховим відшкодуванням у розмірі 3 445 грн 76 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_13. від 21 вересня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2016 року № 179/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_13., у результаті чого 15 серпня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу ОСОБА_12.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року № 337/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_12., у результаті чого 20 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 січня 2014 року на вул. Героїв Праці у м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «Фіат», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні ДТП.

Відповідно до поліса № АС/8577739 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідальність ОСОБА_7 застрахована у ПАТ «УТСК» (а. с. 5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди керувалися тим, що автомобіль «БМВ» належить не позивачу, а ОСОБА_10, яка до участі у справі не залучена. Позивачем не доведено, що саме він в момент ДТП керував транспортним засобом «БМВ», а також не надано доказів володіння автомобілем на законних підставах.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_10 (а. с. 4).

Згідно з довіреністю від 30 березня 2011 року ОСОБА_10 уповноважила ОСОБА_11 представляти її інтереси щодо користування, розпорядження, страхування автомобіля «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана з правом передоручення (а. с. 7).

Відповідно до довіреності від 16 січня 2014 року ОСОБА_11 уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси щодо користування, розпорядження, страхування автомобіля «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Для цього йому надано право, у тому числі одержувати страхове відшкодування, з правом подавати позов та одержувати гроші (а. с. 6).

Таким чином, суди дійшли помилкового висновку, що позивач не має права на отримання страхового відшкодування.

Крім того, відмовляючи у позові, суди зазначили, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ» складає 101 003 грн 73 коп., тоді як вартість вказаного автомобіля на момент дослідження складала 52 445 грн 76 коп., а тому позивачем не доведений розмір страхового відшкодування.

Проте такий висновок спростовується самим звітом.

Зокрема у звіті № 0951 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «БМВ», зазначено, що величина вартості майнового збитку, спричиненого власникові автомобіля, складає 52 445 грн 76 коп. (а. с. 11−13).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до поліса № АС/8577739 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхова сума за шкоду, завдану майну, становить 50 000 грн, розмір франшизи становить 1 000 грн (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, судами попередніх інстанцій не у повному обсязі досліджено докази та не з'ясовано обставини справи, що призвело до передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, вони мають бути в цій частині скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343−345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак