Справа № 128/3270/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі - Микитюк І.С. за участі: позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про позбавлення батьківських прав», третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 «про позбавлення батьківських прав», третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей Вінницької міської ради.

Позов мотивовано тим, що з 6 липня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано та призначено стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх заробітків відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини даної вікової категорії. Аліменти, або будь-яку іншу матеріальну та грошову допомогу від відповідача на утримання їхнього спільного сина позивачка не отримувала. Фактично шлюбні стосунки було припинено з травня 2013 року, позивач з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині три роки, він не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за весь цей час жодного разу його не бачив. Позивачка з сином проживають з її батьками. Дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати ОСОБА_1 Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав.

Просить суд, позбавити ОСОБА_3, батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - ОСОБА_2 не заперечила проти задоволення позову та надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте попередньо на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутність, при розгляді справи поклався на розсуд суду (а.с.31).

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки позивача та представника третьої особи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідач) з 06 липня 2012 року перебували у шлюбі.

Від шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 16 листопада 2012 року (а.с.6).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано та призначено стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини даної віку (а.с.7-9).

Син ОСОБА_3 після розірвання шлюбу, залишився проживати разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом № 1963, який затверджено директором ТОВ «ЖЕО» 18.11.2015 року, де також сусідами засвідчено факт не проживання за вищевказаною адресою відповідача ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до інформації наданої КЗ «ЦПМСД №2», дитина ОСОБА_3 спостерігається в КЗ «ЦПМСД №2». Відвідує ДНЗ № 25. Періодично хворіє на ГРВІ, на «Д» обліку не стоїть. Вдома і в поліклініці дитина завжди з мамою, за весь період батька не було ні вдома ні в поліклініці (а.с.12).

Довідка надана дошкільним навчальним закладом № 25 департаменту освіти Вінницької міської ради № 116 від 03.11.2015 року свідчить про те, що дитина ОСОБА_3 2012 року народження виховується в даному закладі з 12.11.2014 року. Протягом даного періоду вихованням та доглядом дитини займається лише мати ОСОБА_5 Батько в ДНЗ № 25 не з'являвся (а.с.13).

Відповідно до листа Стрижавської виправної колонії № 81 відповідач ОСОБА_3 відбуває покарання в Стрижавській ВК №81 за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2014 року за ст. 186 ч.2 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі (а.с.18).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01-00-011-69998 від 15.11.2016 року, Орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4, оскільки батько дитини не виконує своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150, 180 СК України.

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Статтею 150 СК України закріплюється обов'язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання, тому з огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2014 року з відповідача на утримання сина аліменти уже стягуються, тому ч. 3 ст. 166 СК України не може бути застосована судом в даних правовідносинах.

Судові витрати залишити за позивачкою, оскільки клопотання про їх розподіл не надходило.

Керуючись ст.ст.150-155, 164, 165, 180 СК України, ст. ст.10, 11, 57, 60, 209, 212-216 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про позбавлення батьківських прав», третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей Вінницької міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: