Справа № 489/3494/16-ц
Номер провадження 2/489/2028/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2) ОСОБА_4 (далі-відповідач 3), третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті батька залишилась 1/5 частка квартири, яка належала йому на праві власності. Вказує, що після його смерті спадкова справа не заводилась, а відповідачі не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Проте звернувшись до нотаріуса з питанням оформлення своїх спадкових прав, позивач отримав відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/5 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали та пояснили, що спадщину не приймали, були зареєстровані зі спадкодавцем, однак фактично не проживали з ним на день смерті, а проживали за іншою адресою. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 25.10.2016 позов не визнав, хоча пояснив, що також фактично не проживав зі спадкодавцем на момент його смерті.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_5 з свідоцтвом про смерть серії І -ФП №235789 ОСОБА_6 помер 07.01.2016.

Відповідно до листа від 05.08.2016 спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.09.2004 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 по 1/5 частки кожному.

ОСОБА_5 довідки від 17.12.2013 разом з спадкодавцем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_9 Вказано, що позивач змінила прізвище на ОСОБА_7, потім на ОСОБА_1 (виписалась і знову прописалась разом з сином 19.03.2004).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач змінила прізвище на "Легка" (відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП №255431), а згодом - на "Єрофєєва".

Постановою від 25.01.2016 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що ним не надано оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на належне йому майно, яке відповідно до законодавства України підлягало реєстрації в ММ БТІ та має відповідний штамп, дату та номер реєстрації.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права.

Як зазначено у пунктах 1, 3.1 ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку має місце спадкування за законом.

Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до поданих матеріалів справи позивач належить до першої черги спадкоємців за законом. На час смерті спадкодавця позивач постійно проживав разом зі спадкодавцем.

ОСОБА_5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію прав є обов'язковою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

ОСОБА_5 10 п. 4.15., 4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю.

Як встановлено судом, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку спірної квартири, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця.

Суд виходить з того, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

Відповідачі 1 і 3 в судовому засіданні не заперечували проти визнання за позивачем права власності на спірне спадкове майно та всі пояснили, що не проживали зі спадкодавцем на момент смерті тому не є такими, що прийняли спадщину.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для задоволення його позовних вимог щодо визнання права власності за ним на 1/5 частку квартири в порядку спадкування за законом після батька.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 212-214, 256-259 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_6, померлого 07.01.2016.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв