АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3605/15-ц 22-ц/774/1131/К/16
Справа № 213/3605/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1131/к/16 Мазуренко В.В.
Категорія 27 ( IV) Доповідач - Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Бондар Я М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5, третя особа - Національний Банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Порто-Франко»» звернулось із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якомупросив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1835/1-07 від 23 липня 2007 року звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки LEXUS GX470, належний ОСОБА_3, який є предметом застави відповідно до договору застави №558/1-07 від 23 липня 2007 року, надавши позивачу право продажу від імені заставодавця предмета застави, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, будь-якій третій особі-покупцеві.

Також просив стягнути солідарно на користь позивача з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 суму заборгованості за кредитним договором № 1835/1-07 від 23 липня 2007 року в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 липня 2007 року між АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПОРТО- ФРАНКО», правонаступником якого є АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (далі - АКБ «ПОРТО- ФРАНКО», Банк) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1835/1-07, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на придбання автомобілю в сумі 49 600 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків виходячи зі ставки 14% річних на строк до 20 липня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір застави №558/1-07, згідно з яким відповідач надав у заставу придбаний за кредитні кошти транспортний засіб - автомобіль легковий універсал марки LEXUS GX470, реєстраційний номер НОМЕР_1. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 січня 2015 року між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 28-01-2015/2/4/2, згідно з умовами якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором в межах суми забезпечення 1000 гривень.

Ухвалою суду від 20.01.2016 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_4

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1835/1-07 від 23 липня 2007 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки LEXUS GX470, 2005 року випуску, об'єм двигуна 4664 куб. см В, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України у Одеській області від 21 липня 2007 року ОСОБА_3, який є предметом застави відповідно до договору застави №558/1-07 від 23 липня 2007 року, надавши ОСОБА_4 право продажу від імені заставодавця предмета застави, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, будь-якій третій особі-покупцеві.

Надано ОСОБА_4 право на отримання документів із Центра надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, повноваження на отримання документів необхідних для продажу предмету застави.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму заборгованість за кредитним договором № 1835/1-07 від 23 липня 2007 року - в розмірі 1000 грн.

Стягнуто в рівних чатках з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по 609 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції невірно встановив обставини справи та порушив правила підсудності розгляду справи, прийнявши до уваги договір поруки № 28-01-2015/2/4/2 від 28.01.2015 року, який фактично не укладався. Крім того, посилається на неврахування судом того, що заборгованість за кредитним договором № 1835/1-07 від 23 липня 2007 року стягнуто рішеням Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2011 року, яке виконано в повному обсязі, а спірний автомобіль передано у власність АБ «Порто-Франко» ще у 2014 році. Також вказує на те, що 28.01.2015 року ПАТ АБ «Порто-Франко» не міг укласти з ОСОБА_5 договір поруки, оскільки заборгованість за кредитним договором вже була погашена, а зазначений договір - припиненим.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПОРТО- ФРАНКО», правонаступником якого є АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (далі - АКБ «ПОРТО- ФРАНКО», Банк) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1835/1-07, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на придбання автомобілю в сумі 49 600 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків виходячи зі ставки 14% річних на строк до 20 липня 2012 року (а.с.12,14-15).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 23 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір застави №558/1-07, згідно з яким відповідач надав у заставу придбаний за кредитні кошти транспортний засіб - автомобіль легковий універсал марки LEXUS GX470, 2005 року випуску, об'єм двигуна 4664 куб. см В, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Заставна вартість вказаного майна, на час укладення договору застави, складала 292 900 гривень. Обмеження щодо відчуження зазначеного транспортного засобу, зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 31 липня 2007 року (а.с.26-28).

Право власності на зазначений автомобіль належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України у Одеській області від 21 липня 2007 року.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28 січня 2015 року між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 28-01-2015/2/4/2, згідно з умовами якого, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором в межах суми забезпечення 1000 гривень (а.с.24-25).

Ухвалою суду від 20.01.2016 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитиним договором №1835/1-07 від 23 липня 2017 року виконані не в повному обсязі, тому в даному випадку необхідно звернути стягнення на предмет застави - автомобіль LEXUS GX470, 2005 року випуску, придбаний за кредитні кошти та стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 1000 грн.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Не зважаючи на обов'язковість виконання взятих не себе зобов'язань, встановлені Договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати процентів за кредит Відповідачем не дотримуються.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530, ч. 1, ч. 2 ст. 612, ч. 1 ст. 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.п. 18, 19 Договору Застави, Заставодержатель має право у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором та/або за цим Договором застави звернути стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення па предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена па момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого маіпіа. а також втрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення па предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2011 року позовні вимоги ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором № 1835/1-07 від 23 липня 2007 року в сумі 263 316,85 гривень, з яких: заборгованість за кредитом -240 430,99 гривень; заборгованість за відсотками -15 905,97 гривень, заборгованість за штрафними санкціями -6978,61 гривень(а.с.13).

Крім того, з зазначеного рішення суду вбачається, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №1835/1-07 від 23 липня 2007 року, між Банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки №23-07-07/4 від 23.07.2007р., відповідно до якого вона зобов'язалась відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_9 в повному обсязі.

З постанови державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 24.06.2014 року, вбачається що виконавчі провадження за реєстраційними номерами ВП № 34050858 та ВП № 34051684, відкриті за виконавчими листами, виданими Приморським районним судом м. Одеси 08.08.2012 року на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2011 року, щодо стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором №1835/1-07 від 23 липня 2007 року в розмірі 263 316,85 грн. закінчено у звязку з фактичним виконанням заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2011 року.

Згідно з протоколом №16-0383/13 проведення аукціону з реалізації арештованого майна 29 серпня 2013 року ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» реалізовано арештоване майно, що є предметом за договором застави №558/1-07 від 23 липня 2007 року - автомобіль легковий універсал марки LEXUS GХ470, 2005 року випуску, об'єм двигуна 4664 куб. см., шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, за ціною 163 700,0 гривень, переможцем аукціону став ОСОБА_10 (а.с. 58-61).

Грошові кошти, отримані від реалізації арештоване майно, що є предметом за договором застави №558/1-07 від 23 липня 2007 року, розподілено та 12 6419,43 грн. переведено на корсить ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО».

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що на дату укладення договору про відступленя прав вимоги від 06.10.2015 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та ОСОБА_4, ОСОБА_8 не був власником спірного автомобіля, а грошові кошти від його реалізації в розмірі 12 6419,43 грн. були переведені на корсить ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1835/1-07 від 23 липня 2007 року, що була стягнута заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2011 року.

З огляду на вище наведене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет застави, який вже було реалізовано в межах виконавчого провадження.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 23 липня 2007 року кредитний договір було укладено між АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПОРТО-ФРАНКО», правонаступником якого є АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_3 (а.с.12,14-15), а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відступлення права вимоги по вказаному кредитному договору ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс», що унеможивлює встановити дійсні правовідносини між сторонами, встановити складові заборгованості за кредитним договором та розмір самої заборгованості, на яку позивачем ОСОБА_4 набуто право вимоги за кредитом, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають через їх недоведенність.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2016року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5, третя особа - Національний Банк України, про звернення стягнення на предмет застави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: