Провадження № 2/750/2799/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Рахманкулової І.П.,
із секретарем - Разумейко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання,
Обгрунтовано позов тим, що ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» проходила службу в органах внутрішніх справ України з 18 серпня 2008 року по 21 липня 2014 року. У 2008 році відповідач була зарахована курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання. Відповідач закінчила Одеський державний університет внутрішніх справ, отримала диплом фахівця та була відряджена для подальшого проходження служби до УМВС України в Чернігівській області. Згідно наказу УМВС України в Чернігівській області від 18 липня 2014 року відповідача звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязанні з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку установленому Кабінетом Міністрів України. У звязку з тим, що відповідач у добровільному порядку не відшкодувала витрати, понесенні університетом на її навчання, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
У судове засідання представник позивача не зявилася, подала клопотання, в якому просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 2008 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 було укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Предметом даного договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом підготовки «Право» (а/с 22-23).
Відповідач закінчила Одеський державний університет внутрішніх справ, отримала диплом фахівця та згідно п. 2.1.7 договору була відряджена для подальшого проходження служби до УМВС України в Чернігівській області.
На підставі наказу заступника начальника УКЗ УМВС України в Чернігівській області від 17 липня 2012 року № 128 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1, яка прибула після закінчення Одеського державного університету внутрішніх справ призначено слідчим відділення розслідування економічних злочинів слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС з 25 червня 2012 року (а/с 20).
21 липня 2014 року, на підставі наказу заступника начальника УКЗ УМВС України в Чернігівській області від 18 липня 2014 року № 199 о/с лейтенанта міліції ОСОБА_1, слідчого відділення розслідування злочинів учинених дітьми слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за власним бажанням (а/с 21).
Відповідно до п. 2.3.5. укладеного між сторонами договору, відповідач зобовязалася після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років.
Згідно п. 2.3.6. договору, особа (відповідач) зобовязується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку відповідно до п. 3 договору є: дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни, відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Згідно положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», який діяв у період навчання відповідача в університеті, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Аналогічні положення зазначені у чинному на даний час Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями).
Так, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 2 Порядку).
Відповідно до п.п. 3, 4, 6 цього Порядку, витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням чи управлінням МВС та особою; розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі; у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Разом з тим, відповідно до договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, укладеного між сторонами 22 вересня 2008 року, в обовязки університету входило забезпечення відповідача харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України.
Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно дост. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
З урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне покласти в основу рішення суми витрат, зазначені в наданих позивачем розрахунках та доданих до них документах, які відповідачем належним чином не спростовані.
Матеріали справи свідчать, що між сторонами було укладено договір 22 вересня 2008 року про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, відповідач звільнилася з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням, чим порушила умови даного договору, а отже у неї виник обовязок по відшкодуванню фактичних витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611 ЦК України, суд,-
позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ 1378 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: