Справа № 369/1610/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/4732/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 23.11.0206
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Гуля В.В.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Система Плюс», яке діє від імені, в інтересах та за рахунок публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований фонд «Ефективні інвестиції», про визнання припиненими зобов'язань за кредитними договорами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Система Плюс», яке діє від імені, в інтересах та за рахунок публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований фонд «Ефективні інвестиції», про визнання припиненими зобов'язань за кредитними договорами.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19 вересня 2014 року між Позивачем та публічним акціонерним товариством «Радикал Банк» (далі - ПАТ «Радикал Банк») був укладений кредитний договір № 1933/3-980 (далі - кредитний договір № 1). 22 вересня 2014 року між Позивачем та ПАТ «Радикал Банк» був укладений кредитний договір № 1933/2-980 (далі - кредитний договір № 2).

З моменту укладання вищезазначених договорів, ОСОБА_2 належним чином виконував свої зобов'язання за ними.

30 червня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Система плюс» (далі - ТОВ «Компанія з управління активами «Система плюс»), яке діє від імені, в інтересах та за рахунок публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований фонд «Ефективні інвестиції» (далі - ПАТ «Закритий недиверсифікований фонд «Ефективні інвестиції») та Позивачем був укладений договір про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення права вимоги), згідно якого до Позивача перейшло право вимоги на частину грошових коштів у сумі 1 040 000,00 (один мільйон сорок тисяч) грн., що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Радикал Банк» відповідно до умов договору банківського рахунку № 3820/П-1 від 27.03.2015 року.

Тобто, станом на 30 червня 2015 року Позивач був боржником Відповідача згідно кредитного договору № 1 та кредитного договору № 2, і в той же час був кредитором згідно договору банківського рахунку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 року № 452/БТ «Про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 09.07.2015 року № 130 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал Банк», згідно з яким з 10.07.2015 року у Відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 10.07.2015 року до 09.10.2015 року. 08.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 184 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого строк здійснення тимчасової адміністрації продовжили на один місяць по 09.11.2015 року.

09.11.2015 року виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Радикал Банк» строком на два роки.

Проаналізувавши норми Закону України «Про систем гарантування вкладів фізичних осіб» Позивач зазначив, що відповідно до вимог законодавства умовою зарахування зустрічних однорідних вимог є спрямування коштів на погашення кредиту боржником перед банком, наявність коштів на поточному рахунку на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку, можливість списання коштів з рахунку має бути передбачена умовами договору, укладеного з банком.

Станом на дату введення тимчасової адміністрації та на дату початку процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк», Позивач був боржником та кредитором ПАТ «Радикал Банк». Згідно умов договору банківського рахунку кошти у розмірі 1 040 000,00 (один мільйон сорок тисяч) грн., знаходились на поточному рахунку в ПАТ «Радикал Банк», право Позивача на зазначені кошти підтверджується договором про відступлення права вимоги. Пунктом 2.3.5 договору банківського рахунку, передбачено право Банку на договірне списання.

11 грудня 2015 року Позивач подав до Банку заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог. Банк відмовив Позивачу у задоволенні вищезазначеної заяви листом вих. № 5180/15 від 24.12.2015 року, у зв'язку з чим просив суд визнати припиненими зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Радикал Банк» за кредитним договором № 1933/3-980 від 19.09.2014 року та кредитним договором № 1933/2-980 від 22.09.2014 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством «Радикал Банк» за кредитним договором № 1933/3-980 від 19.09.2014 року та кредитним договором № 1933/2-980 від 22.09.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Радикал Банк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність, передбачених ст. 601 ЦК України, підстав для задоволення вимог позивача, зарахувавши зустрічні однорідні вимоги на вказану в позовній заяві суму, що існують між Позивачем і Відповідачем на підставі кредитних договорів № 1, № 2 та договору банківського рахунку, і як наслідок - припинення зобов'язальних правовідносин між сторонами.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 9 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Радикал Банк» був укладений кредитний договір № 1933/3-980 (далі - Кредитний договір № 1). 22 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Радикал Банк» був укладений кредитний договір № 1933/2-980 (далі - кредитний договір № 2).

З моменту укладення позивач належним чином виконував свої зобов'язання по обом кредитним договорам, що не заперечується відповідачем.

30 червня 2015 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Система плюс», яке діє від імені, в інтересах та за рахунок ПАТ «Закритий недиверсифікований фонд «Ефективні інвестиції» та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого до позивача перейшло право вимоги на частину грошових коштів у сумі 1 040 000,00 (один мільйон сорок тисяч) грн., що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 відкритому в ПАТ «Радикал Банк» відповідно до умов договору банківського рахунку № 3820/П-1 від 27.03.2015 року.

Встановлено також, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 року № 452/БТ «Про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 09.07.2015 року № 130 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал Банк», згідно з яким з 10.07.2015 року у Відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 10.07.2015 року до 09.10.2015 року.

08.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 184 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого строк здійснення тимчасової адміністрації продовжили на один місяць по 09.11.2015 року.

09.11.2015 року виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Радикал Банк» строком на два роки.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Вважаючи себе боржником банку за Кредитними договорами № 1 та № 2 та одночасно кредитором ПАТ «Радикал Банк» у розмірі 1 040 000,00 грн. за Договором банківського рахунку, 11 грудня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача з Заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог. Проте, банк відмовив позивачеві листом № 5180/15 від 24.12.2015 року, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 601 ЦК України , передбачає, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_2 є боржником ПАТ «Радикал Банк» за кредитними договорами № 1933/3-980 від 09.09.2014 року, та № 1933/2-980 від 22.09.2014 року.

Як вбачається з п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги № 30/06-15 від 30.06.2015 року, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги на частину грошових коштів у сумі 1 040 000,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 Первісного кредитора в ПАТ «Радикал Банк», відповідно до умов Договору банківського рахунку № 3820/П-1 від 27.03.2015 року, що укладений між Первісним кредитором та ПАТ «Радикал Банк» та належать первісному кредиторові на праві власності. Наявність грошових коштів на поточному рахунку № НОМЕР_1 підтверджується випискою ПАТ «Радикал Банк» від 30.06.2015 року. (а.с. 10)

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Застосовуючи зазначені правові норми до правовідносин у даній справі, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що на підставі Договору відступлення права вимоги ОСОБА_2 набув прав особи, яка вправі розпоряджатись коштами в розмірі 1 040 000,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1, відкритому в ПАТ «Радикал Банк», власником якого є ПАТ «Закритий недиверсифікований фонд «Ефективні інвестиції», а отже набув прав кредитора на вказану суму.

Колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги щодо того, що необхідною умовою для зарахування зустрічних позовних вимог є наявність саме у боржника поточного та/або депозитного рахунку в банку, оскільки такі доводи не мають належного правового обґрунтування.

Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог позивача в силу приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а зокрема п. 8 ч. 2 ст. 46, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Аналіз зазначеної норми дозволяє зробити висновок про те, здійснення процедури ліквідації банку не перешкоджає можливості зарахування зустрічних однорідних вимог у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком, за умови наявності коштів на поточному рахунку на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та за можливості списання коштів з рахунку за умовами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату введення Тимчасової адміністрації позивач вже був боржником банку за кредитними договорами, а спірні грошові кошти вже знаходились на поточному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Радикал Банк».

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо припинення його зобов'язань за кредитними договорами з підстав, передбачених ст. 601 ЦК України.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: