Номер провадження: 22-ц/785/7323/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С. Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Колмаков В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділу державної виконавчої служби Нововодолажського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Харківської області про визнання права власності на автомобіль та виключення його з акта опису і арешту майна, -

ВСТАНОВИЛА:

21.10.2015 року до Татарбунарського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, третьої особи відділу державної виконавчої служби Нововодолажського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Харківської області про визнання права власності на автомобіль та виключення його з акта опису і арешту майна (а.с. 2-4).

19.11.2015 року Татарбунарський районний суд Одеської області прийняв рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив, визнав за ОСОБА_2, який народився 03.07.1966 р. у м. Рені Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на автомобіль марки КІА, модель CERATO, легковий сєдан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; виключено з акту опису та арешту майна боржника від 14.08.2015 р., складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області, автомобіль марки КІА, модель CERATO, легковий сєдан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, а також стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1253 грн.79 коп. (а.с. 75-76).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 19.11.2015 року, 02.09.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» було подано апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС». Зокрема зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необєктивним, так як висновки викладені у рішенні Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року не відповідають фактичним обставинам, що мали місце у справі, дійсним матеріалам справи та чинному законодавству України. Тому, у звязку з тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі (а.с. 82-86).

Слухання по справі відкладалось, в тому числі, в звязку з подачею клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та його задоволення (а.с. 119-122а,128-130)

В останньому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео конференції, представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» скаргу підтримав. Інші учасники провадження в судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином (а.с.133,139-140,141,146,147). Крім того, варто зазначити, що існує обєктивна можливість отримати інформацію про час розгляду апеляційної скарги в Інтернеті - мережі на офіційній сторінці апеляційного суду Одеської області. При цьому, необхідно зауважити, що позивачу достовірно відомо про існування справи в апеляційному суді (а.с. 146,147), слухання в якому неодноразово відкладались.

Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника апелянта, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та

відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобіля з порушенням встановленого чинним законодавством порядку його оформлення, проте зібрані по справі докази, на думку суду першої інстанції, дозволяють задовольнити поданий позов в повному обсязі.

Колегія судів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідним вказати на наступне.

Звертаючись до суду позивач посилався на те, що між ним та відповідачем 25.11.2011 р. було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки КІА, моделі CERATO, легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів від 25.11.2011 р. приєднаної до матеріалів справи (а.с.8), довіреністю від 25.11.2011 р. на імя ОСОБА_2 представляти його інтереси в будь-яких установах, організаціях, підприємствах, незалежно від їх підпорядкування та форми власності, з питань, що стосуються експлуатації від його імені та в його інтересах, з правом розпорядження належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АХС 027345 виданого РЕВ МВ № 1 ОСОБА_4 України в Харківській області 10.04.2007 р., автомобілем марки КІА, модель CERATO, легковий сєдан-В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 (KNEFE32), реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.10), а також копіями полісів № АС/7255636, АС/4196853, АВ/4774894 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.11,64,65), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Між тим, як вказав Верховний Суд України в постанові від 16.12.2015 року за № 6-688цс15, яка є обовязковою в силу ч. 1 ст. 360-1 ЦПК України, правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Разом з тим, сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Наведене свідчить, що посилання сторони на довіреність та розписку за умови встановлення законом спеціального порядку оформлення транспортних засобів, як доказ укладення договору купівлі-продажу автомобіля, є посиланням на неналежний доказ, оскільки належним доказом було б свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на позивача, разом з тим в матеріалах справи наявні лише свідоцтво про реєстрацію ТЗ АХС 027345 виданого РЕВ МВ № 1 ОСОБА_4 України в Харківській області 10.04.2007 р., автомобілем марки КІА, модель CERATO, легковий сєдан-В, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 (KNEFE32), реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.9) за відповідачем.

Так само, приєднання до матеріалів справи накладних № 7 від 10.07.2013 р. та № 126 від 21.08.2014 р. (а.с.12-13), свідчить про факт набуття певних запчастин, а не про виникнення права на спірне майно у позивача.

Так само, посилання на поліси № АС/7255636, АС/4196853, АВ/4774894 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.11,64,65), копії яких приєднані до матеріалів справи, як на належний доказ того, що у позивача виникло право власності, не приймається судом, оскільки вони свідчать про те, що ОСОБА_2 страхував свою цивільно-правову відповідальність на час керування автомобілем КІА CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_2, в період 2012-2015 р.р., а також те, що він міг користуватись спірним майном керувати ним. Разом з тим, питання користування позивачем спірним майном автомобілем, протягом дії довіреності та після строку її закінчення з точки зору системи юридичних фактів взагалі не має значення для вирішення питання про визнання права власності за фактом укладання договору купівлі-продажу, оскільки давність користування має значення лише в контексті визнання права за набувальною давністю.

Таким чином, судом першої інстанції не в повному обсязі враховані обставини справи, невірно застосовані норми матеріального права, що є підставою для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення та прийняття рішення про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі п.п.1, 3, 4 ст. 311 ЦПК України

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року задовольнити.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.11.2015 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділу державної виконавчої служби Нововодолажського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Харківської області про визнання права власності на автомобіль та виключення його з акта опису і арешту майна - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9