Справа № 459/3018/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Головка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на дії та рішення державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови від 04.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати дії державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 04.10.2016 року неправомірними та скасувати зазначену постанову; зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження. В обґрунтування скарги послався на те, що на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходилось виконавче провадження з виконання судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області № 459/472/14-ц від 07.02.2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівгаз» судового збору в сумі 121,80 грн. 04.10.2016 року державним виконавцем цього відділу ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Такі дії Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вважає безпідставними та неправомірними, оскільки державним виконавцем не було вжито всіх можливих заходів передбачених ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання вказаного судового рішення. До того ж звертає увагу на те, що державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» у разі невиконання особою зобовязань, покладених на неї рішенням суду, має право ініціювати обмеження права боржника у праві виїзду за межі України.

Представник заявника у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, просить скаргу задовольнити.

Представник Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання також не зявився, подав письмове клопотання від 22.11.2016 року про розгляд справи у його відсутності. Через канцерярію суду державний виконавець подав заперечення відносно скарги (вх.№16315/16 від 16.11.2016 року), у якому зазначив, що згідно даних ЄДРВП на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження про стягнення заборгованості в сумі 121,80 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівгаз». 22.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 02.09.2016 року постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Окрім цього зазначає, що боржник неодноразово викликався до відділу ДВС для надання підтвердження про сплату заборгованості, проте жодного разу не зявився. 29.08.2016 року з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем скеровано запити у реєструючи органи м.Червонограда, згідно відповідей яких у боржник на обліку у УПФУ, ФССН не перебуває, у останнього відсутнє майно, яке можна було б реалізувати для погашення даної заборгованості. Також 02.09.2016 року державним виконавцем здійснено вихід на дільницю за місцем проживання боржника, а саме вул.Стуса,43/50, м.Червоноград, в ході якого встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця. З огляду на зазначені обставини, 04.10.2016 року державним виконавцем Кінас М.Т. винесено оскаржувану постанову. З приводу посилань скаржника щодо не скерування подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника вказала, що в силу приписів п.3 ст.18, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» це є правом державного виконавця, а не його обовязком. Тому просить у задоволенні вимог відмовити.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Дослідивши представлені у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області № 459/472/14-ц від 07.02.2014 року, із ОСОБА_2 в користь ПАТ «Львівгаз» філія Червоноградське управління з експлуатації газового господарства стягнуто 447,83 грн. заборгованості за надані послуги з газопостачання та 121,80 грн. судового збору, що було сплачено при подачі заяви.

Як свідчить постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 04.10.2016 року, даний судовий наказ в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Львівгаз» 121,80 грн. судового збору перебував на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та на підставі даного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 51993676.

Із матеріалів справи вбачається, що в процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем були отримані відповіді Відділу дергеокадастру у м.Червонограді, Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України, із яких зясовано, що боржник як власник чи користувач земельних ділянок на території Червоноградської міської ради не зареєстрований, у останнього немає рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, також він не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, не отримує пенсії.

Із копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.09.2016 року, видно, що державний виконавець накладав арешт на все майно боржника ОСОБА_2, в межах суми звернення стягнення, а саме 121,80 грн.

Копією постанови від 04.20.2016 року підтверджуєтьсся, що виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 закону України «Про виконавче провадження».

Постанова мотивована тим, що згідно відповідей реєструючих органів м. Червонограда, а саме: МБТІ, ТС Центру 4646, ВДЗА, при виході на дільницю за адресою проживання боржника відсутнє майно, яке можна було б реалізувати для погашення даної заборгованості в дохід стягувача. На обліку в УПФУ, ФССН, МЦЗ не перебуває. Державним виконавцем з метою забезпечення рішення накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника.

Такі дії та рішення державного виконавця не відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1, положення частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України в абзаці першому пункту 20 своєї постанови від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилисябезрезультатними.

На підтвердження обґрунтованості оскаржуваної постанови державним виконавцем із усіх перелічених документів у мотивувальній частині постанови подано лише відповідь УПФУ.

Крім того, зазначивши про винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження та скерування для подальшого виконання, державним виконавцем не подано доказів отримання від запитуваних ним органів та служб відомостей щодо наявності розшукуваного майна боржника.

Окрім цього, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх дій по виконанню рішення суду, зокрема, не було подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти належні боржникові від інших осіб, не було зясовано про наявність іншого, крім земельної ділянки, нерухомого чи рухомого майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Що стосується доводів боржника про невнесення державним виконавцем подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, то суд вважає за необхідне зазначити, що таке подання державний виконавець має право подавати лише за умови ухилення боржника від виконання рішення суду. А у даному випадку доказів такого ухилення у матеріалах справи немає.

Таким чином враховуючи наведене, суд вважає, що прийняте державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасним.

Згідно із ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як випливає з положень частини 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про визнання дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, скасування оскаржуваної постанови та відновлення виконавчого провадження щодо виконання судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області № 459/472/14-ц від 07.02.2014 року у порядку, встановленому частиною 1 статті 51 зазначеного Закону.

Наведене є підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст.386-389 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови від 04.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 51993676.

Скасувати постанову державного виконавця Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 51993676.

Зобовязати Червоноградський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відновити виконавче провадження з виконання судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області № 459/472/14-ц від 07.02.2014 року у порядку, встановленому частиною 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д. І. Рудаков