У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 вересня 2013 року, було задоволено його позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнуто з останнього на його користь 20 356 грн.

Однак, відповідач ухиляється від виконання рішення суду та сплати боргу, а тому ОСОБА_3 просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь інфляційні втрати станом на 01 січня 2016 року в сумі 16 264 грн 44 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2 287 грн 12 коп., що разом становить 18 551 грн 56 коп.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати та 3% річних станом на 01 січня 2016 року в сумі 18 551 грн 56 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що не виконання боржником судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, настає у разі встановлення, що це зобов'язання є грошовим. У інших випадках зазначена норма застосуванню не підлягає.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України висловленою у постановах № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року, № 6-2168цс15 від 30 березня 2016 року, які у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду попередніх інстанцій.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просив зупинити виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 червня 2016 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович