Справа №583/2459/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1690/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 вересня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи комунальне підприємство Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт», Охтирська міська рада, виконавчий комітет Охтирської міської ради, Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області, про поділ спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

28 липня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01 червня 1999 року померла її мати ОСОБА_6, а 08 травня 2007 року - батько ОСОБА_7 Після їх смерті залишилося їх спільне спадкове майно. Вона та її рідні брати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не дійшли згоди про добровільний розподіл 1/2 частини спадкового майна, яке належало на праві власності їх матері, і вона звернулась до суду.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2011 року у справі № 2-428/2011 за її батьком та братом ОСОБА_4 було визнане право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 за кожним по 1/6 частині житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в м. Охтирка, вул. Лесі Українки, 38.

Після смерті її батька залишилося у спадок 2/3 частини будинку з надвірними спорудами, який повинен був розділитися між трьома спадкоємцями: між нею, ОСОБА_5, ОСОБА_4 - по 1/3 частині кожному. В звязку з тим, що вона на момент смерті батька проживала разом з ним, вона мала право оформити свідоцтво про спадщину за законом без подання відповідної заяви, яка подається у шестимісячний строк від дня смерті спадкоємця.

Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_7 вона отримала 27 березня 2012 року у державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8

На виконання вимог ст. ст. 182 та 1299 ЦК України вона звернулась до КП «Охтирське МБТІ» з заявою про реєстрацію прав на нерухоме майно, яке стало належати їй на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 27 травня 2011 року у справі № 2-428/2011 та свідоцтва про право на спадщину ВРР № 667502 від 27 березня 2012 року безпосередньо 1/6 та 1/3 частки 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по вул. Лесі Українки, 38 в м. Охтирка. Таким чином, у її власності і ОСОБА_4 у кожного знаходиться по 5/12 частин спадкового нерухомого майна, а у ОСОБА_5 2/12 частини.

Між нею та її братами постійно виникають суперечки з приводу користування, утримання та збереження спадкового майна, і угоди про спосіб поділу його в натурі не досягнуто.

У відповідності до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для забудови приватного житлового будинку від 21 листопада 1969 року земельна ділянка, яка розташована під житловим будинком по вул. Лесі Українки, 38 в м. Охтирка, загальною площею 600 кв. м, була передана у постійне користування її померлому батьку. На сьогоднішній день з урахуванням всіх сусідніх меж інших житлових будинків у відповідності до кадастрового плану земельної ділянки фактична площа землекористування складає 0,0645 га.

Відносно способу користування та розпорядження земельною ділянкою з іншими спадкоємцями у неї постійно виникають суперечки, у звязку з чим разом із поділом будинку та прибудинкових споруд в натурі вона вважає за потрібне визначити порядок користування земельною ділянкою.

Просила поділити в натурі між співвласниками частку спільного майна домоволодіння, яке розташоване в м. Охтирка, вул. Лесі Українки, 38, у відповідності до розміру часток кожного з співвласників, які їм належать: по 5/12 - за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і 2/12 за ОСОБА_5; визначити порядок користування земельною ділянкою для користування та обслуговування житлового будинку та прибудинкових споруд за вказаною адресою.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинами справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та провести розподіл домоволодіння з відступом від ідеальних часток співвласників, як передбачено додатком 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №1197/1198/1199 від 10 лютого 2016 року, складеного експертом Сумського відділення ХНДІСЕ; визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту розподілу домоволодіння, зазначеного у додатку 1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №300 від 27 травня 2016 року, складеного експертом Сумського відділення ХНДІСЕ.

Вважає, зокрема, що поділ житлового будинку у даному спорі жодним чином не порушує права відповідачів на володіння та користування ними належним їм майном, а лише конкретизує порядок (встановлює режим) користування (володіння) нерухомим майном та земельною ділянкою.

Вказує, що рішення суду суперечить ст. 316 ЦК України, де зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а її право на володіння та користування житловим будинком у спільній частковій власності на нього постійно порушується відповідачами і фактично залежить від волі інших осіб.

Суд не врахував, що відповідачі постійно ухиляються від утримання спільного майна, і весь тягар по оплаті комунальних платежів по утриманню житлового будинку лежить на ній. Лише вона, будучи багатодітною матірю неповнолітніх дітей, змушена самостійно оплачувати витрати за використані газ, воду та світло. Після смерті її батька ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовилися оплачувати комунальні послуги.

Суд не взяв до уваги, що після смерті батька вона змушена була провести ремонт у житловому будинку, оскільки стеля та підлога потребували ремонту і були в занедбаному стані. Після підняття у 2007 році цін на газ вона вимушена була провести заміну котла у будинку на більш економний. У звязку з поломкою водопровідної і каналізаційної системи вона вимушена провести їх заміну. Всі витрати були понесені її сімєю і іншими співвласниками не були відшкодовані.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно створюють бійки в будинку. В органах внутрішніх справ перебувають заяви про її побиття та побиття її чоловіка.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, в ній викладених, відповідача ОСОБА_4 та його представника, які заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним, розяснення судового експерта щодо висновку експертизи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що поділити житловий будинок на три частини за позовом ОСОБА_3 без згоди інших двох співвласників неможливо, оскільки при поділі порушуються їх права; в звязку з неможливістю реально поділити домоволодіння між співвласниками неможливо визначити порядок користування земельною ділянкою.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Судом вірно встановлено та з матеріалів справи, зокрема, технічного паспорту на спірне домоволодіння, свідоцтва про право на спадщину вбачається, що співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 38 в м. Охтирка Сумської області, є позивач ОСОБА_3, її брат ОСОБА_4, яким належить кожному по 7/18 частин на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Охтирською міською державною нотаріальною конторою, відповідно, 27 березня 2012 року та 9 жовтня 2012 року, та рішення Охтирського міськрайонного суду від 27 травня 2011 року, а також брат позивача ОСОБА_5 - 4/18 частин вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 9 жовтня 2012 року (а.с.4 -9, 14, т.1).

Сторони зареєстровані та проживають у зазначеному будинку (а. с. 25, т. 1).

Земельна ділянка під вказаним домоволодінням виділена батькові сторін ОСОБА_7 на підставі договору від 21 листопада 1969 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, загальною площею 600 кв. м, згідно плану земельної ділянки (а. с.10-13, т.1).

Згідно повідомлень Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області від 10 серпня 2015 року та Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 2 листопада 2015 року, право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою не зареєстроване, кадастровий номер не присвоювався (а. с. 34, 239,т.1).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11 лютого 2014 року, у цивільній справі № 1813/4109/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи КП «Охтирське МБТІ», Охтирська міська рада, про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та стягнення витрат на утримання майна, що є у спільній частковій власності, припинення права на частку у спільному майні, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Охтирська міська рада, КП «Охтирське МБТІ», про стягнення частини вартості витрачених коштів на ремонт житлового будинку пропорційно її частині у праві спільної часткової власності в розмірі 1936,66 грн., визначення порядку користування земельною ділянкою та виділення в натурі частки спільного майна домоволодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи Охтирська міська рада, КП «Охтирське МБТІ», про стягнення витрат на утримання майна, що є у спільній частковій власності, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, а саме - в домоволодінні №38 по вул. Лесі Українки в м. Охтирка Сумської області у вигляді житлової кімнати 1-5 площею 13,4 кв. м, житлової кімнати 1-4 площею 10,1 кв. м, санвузла площею 3,8 кв. м, частини кухні 1-1 площею 4,3 кв. м, а також частини сараю-літньої кухні літ. «Б» площею 27,5 кв. м, сараю-прибудови літ. «б1» площею 6,3 кв. м, навісу літ. «В» площею 6 кв. м і частини огорожі №1-2, стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 компенсації вартості за частки в домоволодінні, визначення порядку користування земельною ділянкою для користування та обслуговування житлового будинку та прибудинкових споруд, а саме - передачу в загальне користування ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельної ділянки площею 114 кв. м та в користування ОСОБА_3 ділянки площею 213 кв. м, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1764,36 грн. плати за опалення будинку та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3087,64 грн. плати за опалення будинку, залишення за ОСОБА_3 особового рахунку №017584 для оплати послуг за постачання газу, рахунку №0 для оплати за постачання води та рахунку №411081 для оплати послуг з постачання електроенергії залишені без задоволення із-за безпідставності заявлених вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виділення в натурі частки спільного майна домоволодіння за адресою вул. Л. Українки, 38 в м. Охтирка Сумської області, відповідну його частці у спільній частковій власності вказаного домоволодіння, в розмірі 4/18 частин та кожному співвласнику відповідно до їх часток в праві спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою для користування та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою шляхом виділення в його користування частини земельної ділянки, відповідну його частці у спільній частковій власності вказаного домоволодіння в розмірі 4/18 частини, та кожному співвласнику відповідно до їх часток в праві спільної часткової власності, стягнення з ОСОБА_3 на його користь частини вартості витрачених ним коштів на ремонт житлового будинку пропорційно її частині у справі спільної часткової власності в розмірі 1936,96 грн., - залишені без задоволення за безпідставністю заявлених вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, про стягнення з ОСОБА_3 частини вартості витрачених ним коштів на ремонт житлового будинку пропорційно її частці у праві спільної часткової власності в розмірі 1266,66 грн. залишені без задоволення за безпідставністю заявлених вимог (а.с.81-85, т.1).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1197/1198/1199 Сумського відділення ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. ОСОБА_9 від 10 лютого 2016 року, проведеним дослідженням встановлено неможливість поділу житлового будинку відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі 7/18, 7/18 та 4/18 через недостатню площу приміщень, які мають припадати на частку в розмірі 4/18 та не відповідають вимогам будівельних норм щодо відокремлення обєктів (квартир).

Запропоновано поділ будинку на трьох співвласників з відступом від ідеальних часток ОСОБА_3 34/100, ОСОБА_4 39/100 частин (замість кожному по 7/18), ОСОБА_5 27/100 (замість 4/18 частини).

У висновку експертизи зазначено загальний перелік робіт по переобладнанню та добудові будинку з метою забезпечення його реального поділу між трьома співвласниками.

Запропоновано варіант порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою відповідно до варіанту розподілу домоволодіння з відступом від ідеальних часток та запропоновано два варіанти порядку користування житловим будинком та надвірними спорудами відповідно до часток співвласників, з урахуванням фактичного користування (а.с.108-137, т.1).

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №300 від 27 травня 2016 року, встановлено технічну можливість улаштування варіанту перенесення сервітуту для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на сусідню земельну ділянку площею 53 кв. м, виділену у користування ОСОБА_3 відповідно до варіанту порядку користування земельною ділянкою, відображеного в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1197/1198/1199 від 10 лютого 2010 року (183-185, т.1).

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частинами 1, 3 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК).

Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необгрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, ч. ч. 2-3 ст. 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту порушених прав визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Враховуючи встановлені судом обставини, що мають значення для справи, та наведені норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у позові.

Посилаючись на те, що рішенням суду від 26 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, відмовлено ОСОБА_3 у виділі їй в натурі належної їй частки спірного домоволодіння, позивач у даній справі обрала способом захисту реальний поділ домоволодіння між трьома співвласниками відповідно до розміру їх часток у праві власності на домоволодіння.

Суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, враховуючи, що позивач відповідно до положень ч. 1 ст. 15, ч. 1 с. 16 ЦК України, може вимагати захисту в судовому порядку лише своїх порушених прав, а поділ будинку за її позовом і між іншими двома співвласниками будинку без їх згоди дійсно неможливий.

З огляду на зазначене, є необгрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставність посилань суду на відсутність згоди відповідачів як співвласників будинку на його поділ на три частини як на одну з підстав для відмови у позові.

Посилання позивача на те, що висновком експертизи запропоновано поділити будинок між сторонами відповідно до фактичного порядку користування ним, який склався між сторонами, також є безпідставними, оскільки відповідачі не погоджуються на такий поділ і не бажають ділити будинок між собою у запропонованому їм варіанті. На інший поділ будинку не погоджується позивач.

Заслуговують на увагу і доводи відповідачів про те, що висновок експерта про наявність технічної можливості для реального поділу будинку на три частини між трьома співвласниками є необґрунтованим.

Як вбачається з висновку експертизи, при поділі будинку пропонується одному з співвласників ОСОБА_5 виділити на належну йому меншу частину лише допоміжні приміщення, в яких слід утеплювати три стіни по зовнішньому периметру та піднімати їх, оскільки вони є тоншими і нижчими порівняно з основними стінами будинку, добудовувати тамбур та змінювати його функціональне призначення на кухню, замість навісу добудовувати засклену веранду, у нині існуючій кухні облаштовувати житлову кімнату. Другий альтернативний варіант переобладнання цієї частини будинку передбачає облаштування житлової кімнати в приміщенні, де знаходиться вхід до підвалу та поєднання його з нині існуючою кухнею

Другому співвласнику ОСОБА_4 в житловому будинку не зазначено, де можна обладнати кухню.

У варіанті поділу, на якому наполягає позивач, відсутні вказівки про технічну можливість обладнання саме в кожній з трьох частин відокремленого вузла опалення, відокремлених систем водопостачання, водовідведення, газопостачання, електропостачання, відокремленої кухні та санвузла.

Відсутні в справі і докази тому, що таке переобладнання будинку дозволяє влаштування в усіх трьох частинах відокремлених трьох квартир, які будуть відповідати існуючим будівельним нормам і правилам.

Нерівноцінність варіантів поділу у висновку експертизи колегія суддів вбачає і в тому, що варіанти поділу передбачають виділення позивачеві ОСОБА_3 двох житлових кімнат з збереженням їх площі всередині будинку з можливою добудовою тамбура з двору, а відповідачеві ОСОБА_4 пропонується за рахунок зменшення житлової кімнати 1-6 обладнати коридор.

Висновком експертизи не передбачена вартість переобладнань, які слід провести кожному з співвласників в будинку, проте вбачається, що перелік робіт та їх вартість буде значно більшою для ОСОБА_5 порівняно з іншими співвласниками.

При цьому з висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що ОСОБА_10 запропоновано добудувати додаткові приміщення на спільній для користування трьома співвласниками земельній ділянці.

Між тим, з відповіді начальника відділу містобудування та архітектури головного архітектора міста, вбачається, що поділ будинку за варіантом, запропонованим висновком експертизи, можливий у тому випадку, якщо добудови, які слід здійснити, будуть здійснені за згодою інших співвласників, і умовою видачі будівельного паспорту є засвідчена у встановленому законом порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову (а.с.222- 223, т.1).

Не дала висновку щодо можливості обладнати окреме енергопостачання в трьох частинах будинку і філія «Охтирський РЕМ» ПАТ «Сумиобленерго» (а.с. 224, т.1).

З господарських будівель запропоновано виділити співвласнику ОСОБА_10 навіс, який не можна вважати капітальною господарською будівлею, оскільки з фото вбачається. що він не має фундаменту та має лише дах на стовпах, що не спростовують і сторони (а.с.204 205, т.1).

В засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_11 підтвердила, що без добудов, вказаних у висновку проведеної нею експертизи, відсутня технічна можливість поділу будинку на три частини відповідно до часток співвласників у праві власності на будинок.

З огляду на зазначене є необґрунтованими і доводи позивача про те, що суд міг розділити будинок на трьох співвласників за її позовом, оскільки вона не вимагає стягнення на її користь з інших співвласників компенсації за її меншу частку в сумі 21425 гр., визначену висновком експертизи.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом не врахований висновок експертизи щодо можливості встановлення порядку користування будинком, і вона не змінювала позовні вимоги лише тому, що є можливість реально поділити будинок на трьох співвласників, також не спростовують висновків суду, оскільки суд розглянув справу відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позов про встановлення порядку користування будинком не заявлявся.

З огляду на вірність висновку про відсутність правових підстав для реального поділу будинку суд обґрунтовано відмовив і у встановленні порядку користування земельною ділянкою.

Доводи позивача про те, що вона несе основний тягар по утриманню спільного майна також не спростовують висновків суду, оскільки за доведеності таких витрат вона не позбавлена права стягнути ці витрати з відповідачів пропорційно їх частками у праві власності на домоволодіння на підставі ст. 360 ЦК України, згідно якої співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, для скасування чи зміни якого підстави відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 вересня 2016 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -