Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/126/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кулик П. О.
Категорія 51 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Червоноармійська державна нотаріальна контора, про встановлення факту батьківства

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства. Просив встановити, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є його батьком. Свої вимоги обґрунтовував тим, що до його народження його мати проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_3 ставився до нього як до рідного сина та допомагав матеріально. Після смерті останнього спадщину, житловий будинок АДРЕСА_1 прийняла за законом відповідач, як донька померлого. Він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому необхідно встановити факт батьківства.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема суд першої інстанції упереджено оцінив показанням свідків. Безпідставно, невзявши до уваги показання свідків з його сторони, надав перевагу показанням інших свідків. Суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, висновок по якій був би належним доказом по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6 т.1).

Червоноармійською державною нотаріальною конторою 10 березня 2015 року заведена спадкова справа відносно майна померлого. Відповідно до свідоцтва про народження відповідач є донькою померлого (а.с.35 т.1).

Позивач, ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Червоноармійськ Червоноармійського району Житомирської області (а.с.4 т.1).

Актовий запис про народження позивача №43, вчинений Райбюро ЗАГС 16 травня 1970 року (а.с.208 т.1).

Запис відомостей про батька ОСОБА_1 проведений за заявою його матері, ОСОБА_4, яка при народженні сина не перебувала у шлюбі, а спільна заява батьків або рішення суду про встановлення батьківства були відсутні.

За таких обставин прізвище батька позивача записано за прізвищем матері позивача - «ОСОБА_3», а ім'я, по батькові та національність батька позивача записані за вказівкою матері позивача відповідно - «ОСОБА_3», «ОСОБА_3», «українець».

Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5 т.1).

Між сторонами вбачається спір про право на спадщину, а тому суд першої інстанції обґрунтовано розглянув спір у позовному, а не в окремому провадженні.

Розглядаючи даний спір про встановлення факту батьківства щодо позивача, який народився після 10 жовтня 1968 року та до 01 січня 2004 року, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин норми ст.53 КпШС УРСР, врахувавши роз'яснення, які надані в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ про батьківство, материнство та стягнення аліментів», щодо загального правила дії законів та інших нормативних актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України).

Стаття 53 КпШС України визначає чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до медичних карток його група крові та резус-фактор є ідентичними з покійним. Однак загальновідомо, що збіг за групою крові та резусом не доводить із певною достовірністю кровного споріднення.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови судом першої інстанції призначити судово-генетичну експертизу відносно біологічної спорідненості між сторонами по лінії батька спростовуються тим, що така експертиза була призначена апеляційним судом, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (а.с.249 т.1), але листом від 08 листопада 2016 року №11/1866 відповідна експертна установа повернула ухвалу без виконання, пославшись на те, що вирішити питання біологічної спорідненості по-батьку між ймовірними братом та сестрою неможливо (а.с.4 т.2).

Апеляційним судом також призначалася генотипоскопічна експертиза, проведення якої доручалося експертам ТОВ «Судова незалежна експертиза України». Однак дана експертна установа також, пославшись на неможливість проведення генетичного дослідження, залишила ухвалу без виконання. Доказів одержання відповідачем виклику або запрошення до експертної установи для забору зразків ДНК немає, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач ухилилася від проведення експертизи (а.с.202, 225 т.1).

Окрім того, висновок експерта не має наперед встановленої сили та є одним із засобів доказування, який не має переваги над іншими доказами, а підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Присутність при реєстрації народження позивача ОСОБА_5 пояснюється кожною стороною по-різному. Пояснення причини присутності не підтверджується іншими належними та допустимими доказами, а тому ґрунтуються на припущеннях.

Та обставина, що мати позивача та ОСОБА_3 до квітня місяця 1970 року працювали у райвідділі зв'язку з достовірністю не підтверджує спільного проживання останніми та ведення ними спільного господарства до народження позивача.

Доводи апеляційної скарги відносно показань свідків, які були безпосередньо допитані Червоноармійським районним судом, законність та обґрунтованість рішення якого переглядається в апеляційному порядку, ґрунтуються на переоцінці цих доказів, а відтак не можуть бути апеляційною інстанцією взяті до уваги.

Натомість допитана Луцьким міськрайонний судом згідно окремого доручення свідок ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 скаржився на приїзди ОСОБА_1 та його дружини до нього попри його бажання. Підтверджував своє батьківство відносно тільки доньки, тобто відповідача.

За огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували спільне проживання та ведення спільного господарства його матір'ю з ОСОБА_3 до його народження, або спільне виховання чи утримання його ОСОБА_3 разом із матір'ю, або докази достовірного підтвердження визнання ОСОБА_3 відносно нього батьківства, а відтак не доведені правові підстави, з якими закон пов'язує задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді: