Справа №585/3464/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 22-ц/788/1915/16 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

29 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2016 року про відмову у виправленні описок в ухвалі Роменського міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року про визнання мирової угоди

у справі за позовом ОСОБА_3 до Андріївської сільської ради Роменського району Сумської області, треті особи: Роменська районна державна нотаріальна контора, Управління Держгеокадастру у Роменському районі, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та Андріївською сільською радою Роменського району в особі сільського голови Ярошенка О.М., за якою: визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5256 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Андріївської сільської ради Роменського району, яка належала на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 29.12.2002 року.

Позивач ОСОБА_3 відмовився від позовних вимог до відповідача Андріївської сільської Ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Судові витрати та витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи, покладені на сторони в понесених розмірах.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Андріївської сільської Ради Роменського району Сумської області, треті особи: Роменська районна державна нотаріальна контора, Управління Держгеокадастру у Роменському районі, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, закрито.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_3 та Андріївська сільська рада Роменського району Сумської області звернулись до суду із заявою про виправлення описок в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2016 року, яку мотивували тим, що за позивачем ОСОБА_3 визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5256 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Андріївської сільської ради Роменського району, що належала померлому 27 травня 2005 року спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 29.12.2002 року.

Вказували, що в дійсності номер державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, а не НОМЕР_2, що підтверджується архівною копією державного акта та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 14 липня 2016 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2016 року у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі Роменського міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року відмовлено.

ОСОБА_3 із зазначеною ухвалою суду першої інстанції не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що у позовній заяві, у заяві про визнання мирової угоди та в ухвалі Роменського міськрайонного суду від 15 вересня 2016 року про визнання мирової угоди було допущено описку в частині написання номеру державного акту: зазначено «… серії НОМЕР_2 від 29 грудня 2002 року», замість вірного « … серії НОМЕР_3 від 29 грудня 2002 року».

Зазначає, що до позовної заяви ним були додані копії вказаного державного акту, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-016 від 14 липня 2016 року та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2016 рік №2304/86-16 від 29 липня 2016 року.

Вважає, що у разі визнання права власності за ним на зазначену земельну ділянку, державний акт, який було видано на ім'я спадкодавця, втрачає чинність, а виправлення вказаної описки не змінює суті ухвали суду про визнання мирової угоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем описки не можуть вважатись такими, оскільки, як у позовній заяві, так і у заяві про визнання мирової угоди сторони визначили, що державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_6, серії НОМЕР_2 від 29 грудня 2002 року. Суд, розглядаючи справу, був позбавлений можливості вказати інші дані, ніж визначені сторонами у заяві про визнання мирової угоди, а також поставити під сумнів ці дані, оскільки у судове засідання сторони не прибули, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, і оригінали документів суду не надали.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не повністю узгоджується з обставинами справи та вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди, суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Отже, суд першої інстанції передчасно зробив висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про виправлення описки в ухвалі, з посиланням на те, що при укладенні та визнанні мирової угоди сторони самі визначились, що спадкодавцю належав державний акт серії НОМЕР_2, наявністю якого обґрунтовувався позов.

Суд зробив цей висновок у порушення вимог процесуального закону, який передбачає, що мирова угода може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги у позивача, суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач) і в цій справі предметом позову була вимога позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту, відомості про цей державний акт, зокрема, його номер, як істотна обставина, що має значення для справи, також підлягали перевірці не лише при вирішенні справи по суті шляхом ухвалення рішення суду, а і при визнанні мирової угоди.

Не встановлення при визнанні мирової угоди дійсного номеру державного акта на спірну земельну ділянку, а посилання лише на той номер, який вказали сторонни у мировій угоді та позивач у прохальній частині позову, не відповідає вимогам процесуального закону.

Крім того, зі змісту позову вбачається, що викладаючи обставини, якими позивач обгрунтогвував свої вимоги та, зазначаючи докази, що підтверджують кожну обставину, ОСОБА_3 вказував державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, що брали участь у справі, виправити допущені в судовому рішенні описки.

Колегія суддів вважає, що суд безпідставно відмовив у виправленні описки в ухвалі про визнання мирової угоди, посилаючись на те, що був позбавлений можливості вказати інші дані, ніж визначені сторонами у мировій угоді, а також поставити під сумнів ці дані, оскільки в судове засідання сторони не прибули, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, і оригінали документів суду не надали.

Розглядаючи заяву про виправлення описки, суд повинен був перевірити умови мирової угоди на відповідність їх предмету позову, в тому числі і змісту державного акту на право приватної власності на землю померлого ОСОБА_6, зокрема його номер, оскільки цей номер зазначений в умовах мирової угоди і є предметом спору.

Визнання мирової угоди не є підставою для суду без перевірки зазначати дані, які відносяться до предмету спору.

Проте, визнаючи мирову угоду та, зазначаючи в ухвалі номер державного акта 127703, суд не звернув уваги на ту обставину, що номер державного акта при внесенні відомостей про реєстрацію права власності до Державного земельного кадастру, зазначений інший - 125844. До заяви про виправлення описки заявники додали копію державного акту на спірну земельну ділянку, з якої убачається, що ОСОБА_6 належав державний акт серії НОМЕР_3.

Зазначене дає підстави вважати, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки суд порушив порядок, встановлений для вирішення вказаного питання - не перевірив наявність чи відсутність описки в зазначеній ухвалі з точки зору відповідності дійсності зазначених в ній відомостей предмету спору на підставі наданих сторонами доказів.

Суду першої інстанції необхідно було при розгляді заяви про виправлення описки пересвідчитись, чи відповідають відомості, викладені в ухвалі про визнання мирової угоди, предмету спору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про виправлення описок в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2016 року про визнання мирової угоди і передати питання щодо виправлення описок на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -