Справа № 524/605/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Середа А.В.

з участю секретаря - Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

В позові вказувала, що 12 січня 2016 року державний виконавець Автозаводського відділу виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Коротких Д.С. на виконання рішення по цивільній справі про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в сумі 26349,53 грн. на підставі виконавчого листа № 524/1278/15-ц від 21 травня 2015 року, виданого Автозаводським райсудом м. Кременчука Полтавської області в її присутності описав майно, що знаходиться за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1, про що склав відповідний акт.

Після складання акту опису та арешту майна, включене до цього акту майно було передано їй на зберігання. Вказувала, що до акту опису та арешту майна державним виконавцем було включено майно з 26 найменувань, куди входили як побутова техніка, так і меблі.

Зазначала, що включене державним виконавцем до акту опису та арешту майна вищезазначене майно було придбане нею та її покійним чоловіком за грошові кошти, одержані ними в якості заробітної плати та пенсії.

Вказувала, що після смерті чоловіка вона успадкувала його частку у спільному сумісному майні.

Зазначала, що на даний час все майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в м. Кременчуці належить їй на праві приватної власності.

Зазначала, що проживання її сина ОСОБА_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 по зазначеній справі ніякого відношення не має, так як син за свої грошові кошти не придбавав майно, що описано державним виконавцем.

Вважає, що включення до акту опису майна, виходячи тільки з факту знаходження його в будинку, в якому зареєстроване проживання сина - є неправомірним та підлягає виключенню.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на майно зазначене в акті опису та арешту майна від 12.01.2016 року, складеному державним виконавцем Автозаводського відділу виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Коротких Д.С. та зняти арешт з цього майна.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі за обставин викладених в описовій частині позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав так як майно зазначене в позові не співпадає з майном описаним державним виконавцем. Крім того шляхи набуття майна та відповідні підтверджуючі документи на походження описаного майна - відсутні. Просив суд ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю.

Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України), розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачів давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить що в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту - необхідно відмовити за наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 12 січня 2016 року державний виконавець Автозаводського відділу виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції Коротких Д.С. на виконання рішення по цивільній справі про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в сумі 26349,53грн. на підставі виконавчого листа № 524 /1278/15ц від 21 травня 2015 року, виданого Автозаводським райсудом м. Кременчука Полтавської області в присутності позивача описав майно, що знаходиться за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1, про що склав відповідний акт.

Після складання акту опису та арешту майна, включене до цього акту майно було передано позивачу на відповідальне зберігання.

Встановлено, що до акту опису та арешту майна державним виконавцем було включено майно з 26 найменувань, куди входили як побутова техніка, так і меблі.

Згідно роз'яснення, що міститься в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року - розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України ; майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у ст.3 Сімейного кодексу України , ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Зокрема в ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" визначено, що члени сім'ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, в тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

На підставі викладеного суд констатує той факт, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживають спільно за однією адресою, кровно спорідненні та пов'язані спільним побутом, користуються спільним майном, а відповідно становлять сім'ю, а кожний окремо є членом сім'ї та має права власності на частину у зазначеному в позовній заяві спільному майні членів сім'ї.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що згідно ст.328 ЦК України, набуття права власності на майно на підставах, що не заборонені законом - не визначає таку підставу, як проживання за певною адресою, для визнання права власності на майно, що знаходиться за місцем проживання особи.

Крім того позивач не надав в розпорядження суду жодного належного та допустимого доказу, щодо походження джерела набуття описаного майна та не надав суду інших документів (касові чеки, товарні накладні, технічні паспорти тощо) на спірне майно, які б підтверджували факт безпосереднього набуття позивачем та її покійним чоловіком описаного майна.

За вказаних обставин суд приходить до переконливого висновку про відмову в позовних вимогах позивача в повному обсязі

Судові витрати по справі розподілені у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст.ст. 319, 321 Цивільного Кодексу України , суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 24.06.2016 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: