АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача СацькоїЛ.В.,

третіх осіб ОСОБА_5,

ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Виконуючого обов'язки директора Державної установи «Інститут ортопедії та травматології Національної Академії медичних наук України» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Державної установи «Інститут ортопедії та травматології Національної Академії медичних наук України», треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, яким просив зобов'язати відповідача передати йому новий тотальний протез кульшового суглобу без цементної фіксації Veri Sys, ендопротез кульшового суглобу Zimmerбезцементний клиновидного типу або їх аналоги та стягнути з відповідача 100тис.грн на відшкодування моральної шкоди.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені частково: з Державної установи «Інститут ортопедії та травматології Національної Академії медичних наук України» на його користь стягнуто 20тис.грн у відшкодування моральної шкоди; 8,50грн державного мита; 30грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; 15473,60грн витрат на проведення судових експертиз; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що з 1981 року ОСОБА_8 хворіє на ревматоїдний артрит, поліартрит, сернегативний тип Н 1, повільно прогресуючий перебіг, гормонозалежна форма НФ 11. Під час перебування протягом 1998-1999 років в Українському НДІ ортопедії і травматології позивачу проведено операції тотального ендопротезування кульшових суглобів протезами «Інмед», артропластики проксимальних міжфалангових суглобів ІІ-V пальців правої кисті з резекцією головок основних фаланг.

Протягом 2007-2008 років позивачу за місцем його проживання Головним ортопедом-травматологом було рекомендовано консультацію у відповідача з приводу діагнозу: стан після тотального ендопротезування кульшових суглобів, асептична нестабільність та видано направлення на оперативне лікування. Управління охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації безкоштовно виділило для виконання операції тотальний протез кульшового суглобу без цементної фіксації Veri Sys, ендопротез кульшового суглобу Zimmer безцементний клиновидного типу.

24 березня 2008 року відбулася планова госпіталізація позивача у перше травматологічне відділення відповідача у зв'язку з нестабільністю ендопротеза лівого кульшового суглоба з метою ревізійного тотального ендопротезування лівого кульшового суглоба протезом «Zimmer Veri Sys». Своєю заявою від 25.03.2008 позивач категорично відмовився від вливань йому цільної крові та її компонентів, а при крововтраті під час операційного втручання наполягав на використанні штучних замінників крові та її компонентів.

10 квітня 2008 року відбулася операція - ревізійне ендопротезування суглобів у позивача, протягом якої під час видалення кісткового цементу зламалося свердло в дистальній частині стегнової кістки. Згідно протоколу операції у зв'язку із закінченням дії спинномозкової анестезії та крововтратою позивача лікарями було прийнято рішення на цьому етапі частину свердла не видаляти, а операцію закінчити.

Згідно з Висновком експерта №513/11 судово-медичної експертизи від 17.04.2012, враховуючи компенсований стан позивача ОСОБА_8 перед оперативним втручанням (з огляду на стабільну гемодинаміку та нормальні показники крові за даними медичної картки стаціонарного хворого), його передопераційна підготовка, яка включала засоби для профілактики анемій, була проведена правильно, у достатньому обсязі; анестезіологічне забезпечення операції було проведено правильно, у повному обсязі; з урахуванням обсягу крововтрати кількісний та якісний склад кровозамісної терапії можна вважати адекватним (т1ас156-179).

Разом з тим відповідно до зазначеного висновку експертизи під час операції мало місце неналежне надання медичної допомоги позивачу, яке полягало у технічно недостатньо досконало проведеному операційному втручанні, а саме визнано неправильною тактику відкладення вилучення чужорідного тіла (відламка свердла) з кістково-мозкового каналу стегнової кістки ОСОБА_8, при цьому експертами враховано компенсований стан позивача перед операцією, обумовлений адекватною передопераційною підготовкою, невеликий обсяг крововтрати під час операційного втручання (500мл) та стабільний стан під час операції з огляду на дані «наркозної карти» від 10 квітня 2008 року № 932).

22 квітня 2008 року позивачу була проведена операція щодо видалення зламаної частини свердла з кістково-мозкового каналу лівої стегнової кістки.

24 квітня 2008 року у верхній третині лівого стегна позивача в ділянці післяопераційного рубця було виявлено дві нориці з виділеннями. Згідно даних мікробіологічних досліджень вмісту рани та нориці у позивача від 5 травня 2008 року була виявлена синьо-гнійна паличка.

Відповідно до висновку експертизи будь-яких даних про порушення санітарно - епідеміологічних норм під час лікування позивача у травматологічному та кістково-гнійному відділеннях відповідача, які б могли сприяти його інфікуванню, у наданій медичній документації та матеріалах справи не знайдено.

У зв'язку з прогресуванням інфекційного процесу та неефективністю лікування 7 травня 2008 року позивача було переведено у відділення кістково-гнійної хірургії.

10 червня 2008 року позивачу у зв'язку з хронічним післяопераційним остеомієлітом лівої стегнової кістки, активної норицевої форми була проведена третя операція - «некректомія ділянки лівого кульшового суглоба, видалення нестабільних компонентів ТЕП, монтаж ССВ з приводу нагноєння після ревізійного ТЕП лівого кульшового суглоба, нестабільність компонентів ТЕП».

28 липня 2008 року позивач був виписаний у задовільному стані для подальшого амбулаторного лікування за місцем проживання.

Відповідно до висновку експерта №513/11 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України після проведеного операційного втручання 10 квітня 2008 року з приводу ендопротезування лівого кульшового суглоба у позивача виникли післяопераційні ускладнення, внаслідок яких лікарям довелось під час операції 10.06.2008 вилучити встановлений новий ендопротез лівого кульшового суглоба. До несприятливих наслідків лікування позивача у відповідача призвів комплекс факторів, а саме: тяжка системна патологія сполучної тканини, довготривале лікування гормональними препаратами, яке призвело до зниження захисних сил організму; технічно недосконало проведена операція 10квітня 2008 року,в результаті чого у порожнині кістково-мозкового каналу лівої стегнової кістки залишилося чужорідне тіло (відламок свердла); неправильна лікувальна тактика - залишення чужорідного тіла в порожнині кістково-мозкового каналу лівої стегнової кістки, що викликало необхідність проведення повторного оперативного втручання.

Враховуючи, що недоліки надання позивачу медичної допомоги під час оперативного втручання 10 квітня 2008 року (технічна недосконалість проведення хірургічних маніпуляцій - злам свердла - та залишення його відламка у кістково-мозковому каналі лівої стегнової кістки, внаслідок чого виникла необхідністьпроведення повторного оперативного втручання з метою вилучення чужорідного тіла) булине єдиною причиною виникнення у позивача післяопераційних ускладнень, - експерти дійшли висновку, що між указаними недоліками та погіршенням стану здоров'я позивача існує не прямий, а опосередковуваний причинно-наслідковий зв'язок.

За таких обставин та враховуючи, що внаслідок кількох оперативнихвтручань та зараження інфекціями під час стаціонарного лікування у відповідача позивач зазнав страждань, виходячи з положень ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.23,1167 ЦК України суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_8 та з урахуванням установлених судом обставин справи частково задовольнив позов про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідача передати позивачу новий тотальний протез кульшового суглобу без цементної фіксації Veri Sys, ендопротез кульшового суглобу Zimmer без цементний клиновидного типу або їх аналог - суд уважав такими, що не грунтуються на нормах закону і задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі Виконуючий обов'язки директора Державної установи «Інститут ортопедії та травматології Національної Академії медичних наук України» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року у даній справі в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання передати новий протез або його аналог ніким не оскаржується.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача та треті особи просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок моральних і фізичних страждань у зв'язку із ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених частиною другою цієї статті (які не стосуються спірних правовідносин).

Для покладення відповідальності за шкоду на загальних підставах необхідно встановлення складу цивільного правопорушення, елементами якого є: 1) неправомірна дія або бездіяльність, 2) шкода, 3) причинний зв'язок між шкодою та неправомірною поведінкою, 4) вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Обставини, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень проти них, повно та всебічно з'ясовані судом і підтверджені наявними в матеріалах справи і дослідженими судом доказами.

Встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами і не заперечується жодною зі сторін, що внаслідок технічно недосконалого проведення працівниками відповідача хірургічних маніпуляцій позивачу під час оперативного втручання 10 квітня 2008 року зламалося свердло, відламки якого внаслідок неправильно обраної тактики відкладення вилучення чужорідного тіла залишено у кістково-мозковому каналі лівої стегнової кістки позивача, призвело до необхідності проведення повторного оперативного втручання з метою вилучення чужорідного тіла, після якого у позивача виникли післяопераційні ускладнення у вигляді післяопераційного рубця з виявленими у ньому норицями з виділеннями та інфекцією (синьо-гнійна паличка), що потягло за собою необхідність продовження терміну лікування та проведення третьої операції («некректомія ділянки лівого кульшового суглоба, видалення нестабільних компонентів ТЕП, монтаж ССВ з приводу нагноєння після ревізійного ТЕП лівого кульшового суглоба, нестабільність компонентів ТЕП»).

Зазначені факти, а саме проведення позивачу повторної операції з видалення чужорідного тіла (відламків свердла), післяопераційні ускладнення у вигляді погіршення стану здоров'я та проведення у зв'язку з цим третьої операції дають підстави вважати, що позивач зазнав шкоди у вигляді втрат немайнового характеру внаслідок ушкодження (погіршення стану) здоров'я та фізичних і моральних страждань у зв'язку з цим.

Отже, факт спричинення шкоди позивачу як один з елементів відповідальності за шкоду судом встановлений.

Встановлено і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що така шкода спричинена позивачу внаслідок дій працівників відповідача, а саме технічно недосконалих хірургічних маніпуляцій під час операції 10 квітня 2008 року, в результаті чого у порожнині кістково-мозкового каналу лівої стегнової кістки позивача залишилося чужорідне тіло (відламок свердла), та неправильно обрана лікувальна тактика- залишення чужорідного тіла в порожнині кістково-мозкового каналу лівої стегнової кістки. Оскільки хірургічні маніпуляції, внаслідок яких зламалося свердло, визначено експертами як технічно недосконалі, а залишення відламків свердла у каналі стегнової кістки позивача - неправильно обраною лікувальною тактикою, - є підстави вважати, що шкоду позивачу спричинено неправомірними діями працівників відповідача.

З огляду на те, що вина - це психічне ставлення особи до своїх дій та їх наслідків, формами якої є необережність (коли особа передбачає чи повинна передбачати можливість настання негативних наслідків, проте, розраховує на їх відвернення), або недбалість (коли особа не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча повинна і могла передбачити їх), а також враховуючи висновки експертизи про те, що злам свердла під час операції 10.04.2008 стався внаслідок технічно недосконалих хірургічних маніпуляцій, а залишення його відламків у каналі кістки - неправильно обраною тактикою, - є підстави вважати дії хірурга винними. Належних і допустимих доказів і навіть посилань про обставини, які виключають винність особи (наприклад, коли вона повинна була, але не могла передбачити настання негативних наслідків) протягом тривалого розгляду справи суду у передбаченому ст.ст.10,60,137 ЦПК України порядку не надано.

Що стосується наявності причинного зв'язку між заподіяною шкодою та діями особи, яка її заподіяла, то вона підтверджується висновком експертизи і встановлена судом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності правове значення при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди мають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Визначення у висновку експертизи причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я позивача і діями працівників відповідача як не прямого, а опосередкованого, на думку колегії суддів не має значення для вирішення питання про наявність підстав (сукупності чотирьох елементів цивільно-правової відповідальності) для відшкодування моральної шкоди. Правове значення має сам по собі факт наявності причинного зв'язку. З огляду на таке правильним є висновок суду першої інстанції про доведеність і обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, оскільки дії працівників відповідача під час операції 10.04.2008 були не єдиною причиною виникнення у позивача післяопераційних ускладнень та необхідності проведення третьої операції, а саме що такі наслідки сталися в тому числі і внаслідок індивідуальних особливостей самого позивача (тяжкої системної патології сполучної тканини, довготривалого лікування гормональними препаратами, яке призвело до зниження захисних сил організму), - зазначені обставини підлягають врахуванню при визначенні розміру спричиненої моральної шкоди.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд в залежності від характеру та обсягу страждань позивача та з урахуванням інших обставин справи.

За таких обставин, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних тощо), яких зазнав позивач у зв'язку з проведеною йому відповідачем 10.04.2008 операцією, тривалості його немайнових втрат, стану здоров'я позивача до операції та можливість відновлення після неї, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, ставлення відповідача до виниклої ситуації, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з розміром моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги та пояснення третіх осіб у судовому засіданні не спростовують висновків суду і встановлених обставин справи, зводяться до обґрунтувань поведінки лікарів під час операції 10.04.2008, які не спростовують Висновку №513/11 судово-медичної експертизи від 17.04.2012.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень, підтверджених наявними в матеріалах справи і досліджених судом доказами, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обгрунтоване рішення. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Виконуючого обов'язки директора Державної установи «Інститут ортопедії та травматології Національної Академії медичних наук України» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О.Антоненко

Судді А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна