Справа № 366/2389/16-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/5901/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 29.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулась із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. Відповідач проживає поверхом вище у квартирі № 35.

У червні 2016 року її квартиру було затоплено ( у звязку з відїздом вона дізналася про затоплення квартири тільки 30.06.2016 року, після повернення додому та звернулась до відповідача, який запевнив, що завдану шкоду відшкодує.

Відповідно до акту комісії КП Іванківської селищної ради «ВУЖКГ» від 30.06.2016 року причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідача В акті зазначено: 1) стеля в кухні площею 2 м.кв. гіпсокартон потребує повної заміни; 2) зіпсовано полове покриття на кухні (ламінат) площею 8,8 м.кв., 3) кухонні приставні планки 3,2 м. потребують повної заміни. Причиною поломки сантехнічного обладнання у квартирі відповідача визнано пошкодження бачка при «тройніку» (труби холодної води в кухні) Згідно із звітом про вартість відновлювального ремонту від 01.08.2016 року, складеним ТОВ «Континент експерт» вартість проведення ремонту у квартирі позивачки становить 8860 грн. (за проведення експертизи відповідачем сплачено 800 грн.).

Крім того, залиттям квартири позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях як через саме пошкодження її майна, так і невиконання обіцянок відповідачем щодо добровільного відшкодування заподіяних збитків чи проведенні ремонтно-відновлювальних робіт. Відчуваючи у квартирі постійну сирість, вологу у запах плісняви, позивачка відчуває постійний дискомфорт та нервове напруження. Ця квартира є єдиним житлом позивача та її сімї, а відповідач фактично заливав квартиру вже тричі. Вона витратила час, кошти та нерви на отримання відповідних документів для доведення вини відповідача та оцінки вартості збитків.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 14 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3: в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8860 (вісім тисяч вісімсот шістдесят) грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 (вісімсот) грн.; витрати на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту ( незалежної оцінки розміру збитку) 800 (сімсот) грн.; витрати на правову допомогу 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права скасувати і в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.06.1994 року.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується відповіддю КП Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства».

У червні 2016 року в квартирі позивача відбулося залиття її квартири з квартири відповідача, яка розташована поверхом вище, що також підтверджується показами свідків. ОСОБА_4 дав показання, що він 30.06.2016 року приїхав з роботи додому, і на кухні побачив дві калюжі на підлозі (діаметром десь по 1 метру. Ламінат був здутий, як і притворні планки на кухні). Потім вже побачили підсохлі розводи води на стелі. Спочатку відповідач погоджувався відшкодувати збиток, але потім відмовився.

Свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що він працює майстром житлового фонду Іванківського ВУЖКГ. За зверненням позивачки вони виїжджали на місце. Коли комісією зайшли на кухню, побачили деформований ламінат (можна було відчути як рукою, так і ногою), на стелі випуклість і затемнення, приставні планки на кухні також були деформовані. Оскільки кухня (меблі) вмонтовані, то подивитись, що за ними комісія не могла. За результатами огляду склали акт, встановивши, що залиття сталося з квартири, розташованої поверхом вище, де живе відповідач.

Згідно зі звітом про вартість відновлювального ремонту приміщень квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_5, вартість такого ремонту становить 8860 грн. При цьому вартість матеріалів, необхідних для відновлювального ремонту становить 3354,90 грн. (таблиця 5), розрахунок вартості робіт відновлювального ремонту 5236 грн., в т.ч. розбирання, винос та збирання меблів складає 3050 грн. (таблиця 4).

Встановивши вказані обставини, суд стягнув з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, витрати на правову допомогу та частково стягнув моральну шкоду.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи лише в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. в іншій частині рішення суду є законним і обґрунтованим виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є:

- наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобовязання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий;

- протиправність дій того, хто завдав шкоду. За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом, причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобовязань необхідний безпосередній причинний зв'язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат;

- вина, того, хто завдав шкоду. При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести відсутність своєї вини.

У свою чергу, ст. 1167 ЦК України містить загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду згідно з ч. 1 зазначеної статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода стосовно фізичних осіб може бути визначена як фізичний або душевний біль та страждання, зазнані у звязку з протиправним поводженням інших осіб (завданням каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, спричинення смерті близьких людей, знищення або пошкодження майна, приниження честі, гідності тощо).

З матеріалів справи та як правильно встановлено судом першої інстанції вбачається, що завдана шкода з вини відповідача, що підтверджується матеріалами справи та ним не заперечується.

Відповідач, як власник своєї квартири зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України). Обов'язок нести витрати, пов'язані з утриманням належного власнику майна, до яких, зокрема відносяться витрати, що пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, передбачено Законом України „Про житлово-комунальні послуги", що набув чинності з 1 січня 2005року /далі Закон/, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінет Міністрів України №572 від 08.10.1992 р. /із змінами/. Таким чином, утримання в належному технічному стані системи водопостачання та водовідведення, яка знаходиться в межах квартири АДРЕСА_6, є обовязком її власника - відповідача ОСОБА_2

Вбачається, що причиною залиття стало внаслідок пошкодження 15 бачка при тройніку (холодної води в кухні) в квартирі відповідача.

Таким чином є і причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла.

На підтвердження розміру шкоди позивачем надано Звіт ТОВ Континент Експерт про вартість відновлювального ремонту приміщень квартири позивачавід 01.08.2016 року вартість відновлювального ремонту квартири складає 8860 грн.

В апеляційній скарзі відповідач заперечує щодо розміру відновлювального ремонту, проте вказаний розмір ним не спростований у встановленому законодавством порядку, про що не надано ні належних, ні допустимих доказів. Не клопотав він і про призначення відповідної експертизи, в звязку з чим відповідно до ст.. 60 ЦПК України, вважається, що відповідач не довів тих обставин на які посилався як на підставу своїх заперечень, а саме, що розмір шкоди менший.

За таких обставин суд обґрунтовано стягнув доведену позивачем шкоду з винної особи, яка її заподіяла.

Також суд обґрунтовано задовольнив позов і в частині стягнення моральної шкоди, яка полягала у факті залиття квартири позивача з квартири відповідача, порушення звичайного укладу життя, необхідність нести матеріальні затрати на ремонт квартири, які не оплачуються відповідачем, а також те, що позивач є інвалідом другої групи, має ряд захворювань і все це порушило нормальні життєві зв'язки, негативно відбилося на її фізичному та психічному стані, змусило змінити спосіб життя, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. У квартирі постійна сирість, волога, запах плісняви. Позивач відчуває постійний дискомфорт та нервове напруження. Ця квартира є єдиним житлом позивача та її сімї. Вона витратила час, кошти та нерви на отримання відповідних документів для доведення вини відповідача та оцінки вартості збитків, що підтверджує наявність моральної шкоди.

Окрім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 своєї

Пунктами 5, 9, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, місцевий суд вірно навів у рішенні відповідні мотиви й виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Проте в частині стягнення витрат на правову допомогу суд допустився помилки.

Так підставою стягнення суми у 2000 грн. став акт прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг № 06/16 від 04.07.2016 року ( від 25.08.2016 року) загальна вартість наданих юридичних послуг склала 2000 грн. (підготовка позову 2 год. х 250 грн., процесуальне оформлення позову та його предявлення 2 год. х 500 грн., представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 1 год. х 500 грн.).

Вказана сума сплачена позивачкою готівкою, що підтверджено розрахунковою квитанцією від 25.08.2016 року, тобто з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Проте такі акти не можуть суперечити договору № 06/16 від 07.07.2016 року про надання юридичних послуг, що укладений між позивачем та його представником ОСОБА_6

Пунктом 3.1 цього договору встановлена вартість винагороди ОСОБА_6, як виконавця юридичних послуг в розмірі 2000 грн., яка складається з консультації, підготовки та написання позовної заяви і ці послуги згідно Глави 8 ЦПК України не є судовими витратами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що єдиною компенсацією у даному випадку може бути участь представника позивача у судових засіданнях 25.08.2016 року з 11633 год. До 11:44 год. та 14.09.2016 року з 09:05год. до 10:15 год., але такі вимоги позивачем не заявлялися,

Таким чином в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

В іншій частині рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права у звязку з чим апеляційна скарга як необґрунтована підлягає відхиленню в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 14 вересня 2016 року в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді