АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову всправі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

УхвалоюСолом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року заяву задоволено.

Накладено арешт на однокімнатну квартиру, загальною площею 31,7 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 26 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновою Н.А.

Позивач: ОСОБА_2, ІН НОМЕР_1, адреса: 19000, АДРЕСА_5.

Відповідач: ОСОБА_1, 254 листопада 1972 року народження, ІН НОМЕР_2, адреса: 03069, АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу, оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем, вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови №9 від 22.12.2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 1.

В позовній заяві вказував на те, що 27 лютого 2014 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 9 900,00 дол. США , що еквівалентно за курсом НБУ 104 940, 00 грн. на строк до 27 березня 2014 року .

24 грудня 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення права вимоги ( далі-Договір) , відповідно до умов якого первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредиторові , і стає кредитором за Договором позики № 1 від 27 лютого 2014 року, укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_1 ( п. 1.1. Договору ).

Відповідно до п. 1.2. Договору за цим договором новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за Основним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав , а саме : повернення грошових коштів в розмірі, еквівалентному 9 900,00 дол. США за курсом продажу долара США, встановленому ПАТ КБ" ЄВРОБАНК" н адату повернення позики.

Оскільки відповідач зобов'язання за договором позики не виконала, станом на 29 грудня 2015 року у відповідача утворилась заборгованість, що становить 245 520, 00 грн., яку за результатами розгляду справи позивач просив стягнути.

16 лютого 2016 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірної квартири, яка належить їй на праві власності на користь інших осіб, передати спірну квартиру в заставу (іпотеку) третім особам, що може порушити його конституційні права та значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає та уникає здійснювати зобов'язання за договором позики та повернути кошти. До заяви позивач додав копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 14.12.2015.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2015 ОСОБА_1 є власником квартири, загальною площею 31, 7 кв.м, житлова площа 17, 4 кв.м, що розташована за адресою : АДРЕСА_3, що належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 26.10.2011 , серія № 336, посвідченого ПН КМНО Конова Н.А.( а.с. 36, 37).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві ОСОБА_9 від 17 березня 2016 року закінчено виконавче провадження на підставі ухвали №2/760/2197/16 виданої Солом'янським районним судом м. Києва 25.02.2016 про накладення арешту на однокімнатну квартиру , загальною площею 31, 7 кв. м, житловою площею 17, 4 кв.м, яка розташована за адресою : АДРЕСА_4, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 26.10.2011, посвідчений ПН КМНО КоновоюН.А. у зв'язку з тим , що рішення виконано фактично відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49, 50 Закону України " Про виконавче провадження" (а.с. 63 зв.).

З огляду на те, що між сторонами виник майновий спір щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором позики та стягнення заборгованості за цим договором, а тому суд відповідно до ст. 151 ЦПК України вправі був задовольнити це клопотання, щоб не допустити утруднень з можливим виконанням рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає

Головуючий

Судді: