Справа № 202/6431/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Герасименка В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач просить стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» матеріальну шкоду в розмірі 99 000 грн. та з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 83 861, 88 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., завдані йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем подана заява про забезпечення його позову, в якій він просить накласти арешт на все нерухоме майно і транспортні засоби, на 1/2 частину заробітної плати та інших доходів, на кошти, які знаходяться на рахунках, вкладах у банківських чи фінансових установах, а також на побутову та електронну техніку, меблі, телевізори, компютери, планшети, мобільні телефони, які належать ОСОБА_2 та знаходяться за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та за місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.Заява обґрунтована тим, що розмір завданої йому матеріальної шкоди є значним, у добровільному порядку така шкоди відповідачем йому не відшкодована, тому відповідач до розгляду справи може відчужити належне йому майно, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1, 3 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд враховує, що предметом позову ОСОБА_1 є відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що не є спором про право на рухоме та нерухоме майно, цінні речі, що знаходяться у власності чи користуванні відповідача, а тому посилання позивача як на підставу забезпечення позову на те, що відповідач до вирішення спору по суті може відчужити таке майно є необґрунтованим.

У даному випадку накладенням арешту на все рухоме й нерухоме майно, цінні речі відповідача може бути безпідставно обмежено його право володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Крім того, жодні дані про конкретне рухоме чи нерухоме майно, цінні речі, які належать на праві власності відповідачу, в тому числі рахунки і вклади у банках чи інших фінансових установах, у матеріалах справі відсутні й у заяві про забезпечення позову не зазначені.

Заява містить лише припущення щодо належності відповідачу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Між тим, станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про зареєстроване за ОСОБА_2 майно відсутні.

Отже, відсутність на час розгляду заяви про забезпечення позову даних щодо обсягу майна, належного відповідачу на праві власності та його вартості, перешкоджає можливості пересвідчитися в співмірності такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно й цінні речі відповідача із заявленими позовними вимогами та унеможливлює прийняття законного та обґрунтованого рішення про забезпечення позову, яке б відповідало як інтересам позивача, так і не порушувало прав інших осіб застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.Ю.Марченко