РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи Курганова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, заінтересована особа - Сєвєродонецька міська рада Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, з якою заявник проживав однією сім'єю у житловому будинку з весни 2009 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права власності на 1/4 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцем майна померлої за законом є тільки заявник, проте він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, адже нотаріус звернула увагу на відсутність судового рішення щодо проживання однією сім'єю заявника та спадкодавця.

В судовому засіданні представник заявника та заявник вимоги по заяві підтримали у повному обсязі з підстав, які викладені у заяві. Заявник ОСОБА_1 додатково пояснив, що приблизно з квітня 2009 року він, його дружина та двоє їхніх дітей почали проживати за адресою: АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_4. ОСОБА_4 жила у спальні чотирикімнатного будинку, вони разом садили насадження на огороді на земельній ділянці, разом консервували їх та харчувалися ними, він купував продукти для всієї сім'ї, в тому числі для ОСОБА_4 Вони називали ОСОБА_4 бабусею. Він, ОСОБА_1, та його родина проживали за вищевказаною адресою з квітня по жовтень кожного року, а потім виїжджали до наступної весни на проживання в місто Сєвєродонецьк до батьків дружини. При цьому протягом зими він постійно заготовлював дрова для ОСОБА_4, купував їй продукти, постійно її відвідував.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи заперечував проти задоволення заяви. Вказав, що спору про право між заявником та Сєвєродонецькою міською радою немає, проте на його думку факт постійного проживання заявника та спадкодавця не доведено, адже свідки та сам заявник повідомили, що заявник та спадкоємець проживали разом лише в теплу пору року.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона з весни 2006 року проживає за адресою: АДРЕСА_2, тобто її будинок розташований поруч із будинком АДРЕСА_1. Навесні 2009 року ОСОБА_1, його дружина та двоє їхніх дітей почали проживати за адресою: АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_4. ОСОБА_1 та його родина звали ОСОБА_4 бабусею, а вона їх називала онуками, вони купували їй продукти, дбали про неї. Вона, ОСОБА_5, бачила заявника та його родину на подвір'ї будинку АДРЕСА_1 кожного дня, проте взимку вона як і багато інших сусідніх мешканців тимчасово переїжджали до інших помешкань. Їй відомо, що взимку ОСОБА_1 возив продукти ОСОБА_4

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що він з 1949 року проживає за адресою: АДРЕСА_3. Навесні 2009 року ОСОБА_1 зі своєю сім'єю почав проживати за адресою: АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_4. ОСОБА_1 та його родина, а також ОСОБА_4 жили як одна сім'я. Після смерті ОСОБА_4 її поховав заявник ОСОБА_1 Йому про це відомо, адже він, ОСОБА_6, був особисто присутнім на похованні. ОСОБА_1 завжди сплачував комунальні послуги за будинок АДРЕСА_1, про що йому достовірно відомо, адже він постійно сплачував свої комунальні послуги разом з ОСОБА_1

Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 28.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом, заявник ОСОБА_1 купив 3/4 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 Відділом ДРАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис № 2321.

Довідками № 113 від 02.03.2016 та № 228 від 08.06.2016 підтверджується, що ОСОБА_4 на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, при цьому з нею проживав без реєстрації та вів спільне господарство ОСОБА_1, що підтверджується заявами сусідів.

28 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7, а 08 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, адже заявником не надано доказів родинних відносин із спадкодавцем або заповіту.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до абзацу 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Суд зазначає, що факт проживання заявника однією сім'єю з ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в період з 01 квітня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року підтверджується показаннями свідків, які пояснили, що заявник, його дружина та діти з весни 2009 року проживали з ОСОБА_4, разом вирощували овочі та/або фрукти на земельній ділянці, заявник купував продукти в тому числі і для ОСОБА_4, називав її бабусею, а вона в свою чергу називала заявника, його дружину та дітей онуками. Також свідки підтвердили, що заявник поховав ОСОБА_4 і регулярно сплачував комунальні послуги за будинок по АДРЕСА_1, за час життя ОСОБА_4

На думку суду, з огляду на зміст ст. 1264 ЦК України та ч. 2, 4 ст. 3 СК України, центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Законодавець взагалі не застосовує слово «постійно» чи «безперервно» в ч. 2, 4 ст. 3 СК України або в ст. 1264 ЦК України у прив'язці до проживання осіб, які складають одну сім'ю, а отже таке проживання в розумінні ст. 1264 ЦК України має бути регулярним та має бути підтверджено належними доказами, проте таке проживання не обов'язково має містити ознаку безперервності. Безперервним має бути лише ведення особами спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Той факт, що заявник в холодну пору року (листопад - березень) переважно проживав в м. Сєвєродонецьку, на думку суду не свідчить про переривання фактичних сімейних відносин між заявником та ОСОБА_4, адже заявник згідно із його поясненнями та згідно із показаннями свідків продовжував постійно відвідувати ОСОБА_4, заготовлював їй дрова, купував продукти, оплачував комунальні послуги, тобто продовжував приймати участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку із чим заява підлягає задоволенню.

Суд також звертає увагу, що між заявником та заінтересованою особою не виникло спору про право, проте представник заінтересованої особи не погодився лише із доведеністю факту сумісного проживання протягом п'яти років.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, заінтересована особа Сєвєродонецька міська рада Луганської області - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 01 квітня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 07 грудня 2016 року.

Суддя Д. Б. Баронін