АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2154/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Янчук Т.О., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Лапко Ю.В.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 6 жовтня 2016 року цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області та відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про стягнення грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_4 зазначав, що 20 січня 2006 року між ним та УМВС України в Хмельницькій області було укладено договір міни, а 15 грудня 2005 року між ним та відділом капітального будівництва УМВС України в Хмельницькій області було укладено договір на дольову участь в будівництві житлового будинку. Проте відповідачі умови договорів не виконали, а тому позивач просив стягнути солідарно з УМВС України у Хмельницькій області та з Відділу капітального будівництва УМВС України в Хмельницькій області 173200 грн. сплачених на виконання умов вказаних договорів, 57398, 01 грн. 3% річних, 497950 грн інфляційних втрат, а всього 728548, 01 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 6 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позов задоволити.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що свої договірні зобов'язання ОСОБА_4 виконав у повному обсязі. Станом на день подачі позову УМВС України в Хмельницькій області та ВКБ УМВС України в Хмельницькій області свої договірні зобов'язання не виконали і квартири позивачу не передали.

В рішенні суду не вказано, чим мотивувався суд відмовляючи у задоволенні позову. При вирішенні спору судом не враховано вимоги ст.ст. 610,611,612,614, 625 ЦК України.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів.

Представники Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області ОСОБА_6, ОСОБА_7 та представник відділу капітального будівництва Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області ОСОБА_8. апеляційну скаргу не визнали, рішення суду вважають законним та обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ВКБ УМВС України в Хмельницькій області укладено договір №4/1088-05 на дольову участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Пунктом 1.1. вказаного договору передбачено, що предметом договору є взаємовідносини між «Виконавцем» та «Дольовиком» по фінансуванню будівництва 3-х кімнатної квартири загальною площею 86, 6 кв.м. на 5-му поверсі за АДРЕСА_1.

Згідно п. 2.1., 2.2 цього ж договору «Дольовик» зобов'язується протягом будівництва житлового будинку, розміщеного в АДРЕСА_1, сплатити загальну вартість квартири, яка на 15.12.2005 року складає 173200 грн.

В якості дольової участі в будівництві "Дольовик" передає квартиру в АДРЕСА_2, 3 (трьох-) кімнатна, загальна площа - 175,6 кв.м., житлова площа 59,1 кв.м. на 1-му поверсі, вартість якої сторони оцінюють в 173200,0 грн.

"Дольовик" здає квартиру в строк до 30.12.2005 р. в технічно справному стані згідно характеристик вказаних в технічному паспорті. Обмін здійснюється без доплати.

УМВС України в Хмельницькій області стороною договору №4/1088-05 від 15 грудня 2005 р. на дольову участь в будівництві житлового будинку, укладеного між ОСОБА_4 та ВКБ УМВС України в Хмельницькій області не було.

20 січня 2006 року між ОСОБА_4 та УМВС України в Хмельницькій області укладено договір міни.

Згідно п. 1 вказаного договору позивач міняє належну йому 61/100 частину житлового будинку номер 12, який розташований АДРЕСА_2, а УМВС України в Хмельницькій області уступає свої вимоги по фінансуванню будівництва 3-х кімнатної квартири загальною площею 86, 6 кв.м. на 5-му поверсі за АДРЕСА_1 (а.с. 7).

ВКБ УМВС України в Хмельницькій області стороною договору міни від 20 січня 2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та УМВС України в Хмельницькій області, не було.

Оскільки позивач ОСОБА_4 грошові кошти для фінансування будівництва квартири не вносив, до суду щодо розірвання вказаних договорів не звертався, суд першої інстанції з посиланням на вимоги ст. ст. 526, 610, 611, 625, 651, 653 ЦК України, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення солідарно з УМВС України в Хмельницькій області та ВКБ УМВС України в Хмельницькій області грошових коштів сплачених на виконання умов договору №4/1088-05 від 15.12.2005 р. та договору міни від 22.01.2006 р. в сумі 173200,0 грн, 57398,01 грн 3% річних, 497950,00 грн інфляційних втрат, а всього 728548,01 грн.

Такі висновки суду є правильними, вони узгоджуються з наявними у справі доказами та відповідають вимогам закону.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору 2) зміна умов зобов'язання 3) сплата неустойки 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.5 ст.653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Враховуючи, що договори №4/1088-05 від 15.12.2005 р. та міни від 22.01.2006 р. є чинними, вимоги щодо розірвання договору не заявлялися, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення грошових коштів і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що свої договірні зобов'язання ОСОБА_4 виконав у повному обсязі, а УМВС України в Хмельницькій області та ВКБ УМВС України в Хмельницькій області свої договірні зобов'язання не виконали і квартири позивачу не передали, на законність рішення суду не впливають, оскільки сторони не позбавлені можливості вимагати виконання зобов'язання, ставити питання про розірвання договору, відшкодування збитків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в рішенні суду не наведені мотиви відмови у позові, не враховані вимоги норм матеріального права безпідставні. В рішенні суду встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини, наведені мотиви, якими керувався суд відмовляючи в задоволенні позову та норми матеріального права - ст. ст. 526, 610, 611, 625, 651, 653 ЦК України, які застосовувалися судом при ухваленні рішення.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 6 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Суддя: Суддя:

підпис підпис підпис

Пастощук М.М. Янчук Т.О. Спірідонова Т.В.

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Карплюк О.І..

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 24