Провадження № 2/537/879/2016
Справа № 537/3568/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2016 р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області, в складі: головуючого судді Степура А.А., за участю секретаря судового засідання Грицькової Я.С., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повнолітня.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 11.10.2008 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останніх півроку вони з відповідачем однією сім»єю не проживають, стосунки між ними припинені та вони проживають окремо . Зазначила, що у зв»язку з хворобливим станом їхнього сина,їй довелося звільнитися з роботи по догляду за дитиною і вона вважає, що відповідач, як батько дитини, повинен приймати участь у вирішенні фінансових питань стосовно забезпечення дитини всім необхідним, що потрібно дитині, а також у витратах, пов»язаних із лікуванням дитини та послідуючими підтримуючими процедурами та доглядом . Вказала, що відповідач має постійну роботу, стабільний дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має. З урахуванням викладеного, просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він як люблячий і сумлінний батько, не зважаючи на припинення шлюбних відносин з ОСОБА_3 , ніколи не відмовлявся від утримання сина ОСОБА_6. Навпаки, він самостійно надавав і продовжує надавати кошти на утримання сина шляхом перерахування коштів на рахунок дружини та оплати різноманітних витрат на дитину. Зазначив, що позивачкою не доведена необхідність стягнення аліментів у розмірі ? від його доходу, вважає, що розмірі стягуваних аліментів не має перевищувати /14 частину його доходу. Окрім того, вказав, що він хворіє на артропатію та подагру, проходить тривалий та коштовний курс обстеження та лікування , несе витрати на утримання непрацездатної матері , лікування та витрати на погашення кредиту. З урахуванням викладеного просив відмовити позивачці у задоволенні позову в частині стягнення аліментів у розмірі ? частини від його доходу та визначити розмір аліментів не більше ? частини його заробітку.

Представник відповідача надала суду пояснення , аналогічні поясненням ОСОБА_4

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі з 11.10.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 048208.

В шлюбі подружжя мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 138362.

Як ствердила позивачка, що не заперечив відповідач , син сторін проживає разом із матір»ю - ОСОБА_3.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.ст. 182,183 Сімейного Кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує :

1)стан здоров»я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіука, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями ( а.с.29-36). Однак, як стверджує позивачка , дані виплати мають нерегулярний та мінливий характер , у зв»язку з чим вона бажає отримувати аліменти за рішенням суду .

Так, позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів , посилаючись на наявність додаткових витрат у зв»язку з хворобливістю дитини, однак, зазначена вимога заявлена без дотримання вимог діючого законодавства.

Так, ст. 185 СК України дійсно передбачає стягнення з платника аліментів додаткових витрат на дитину у зв»язку з особливими обставинами, тобто розвитком здібностей дитини, хворобою, тощо. При цьому передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вимога позивачки про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частина доходів відповідача не містить розмежування частки аліментів ,які необхідно стягнути в порядку ст.181 СК України та суми додаткових витрат, на які вона посилається. Крім цього, на обґрунтування необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, позивачкою не надано судові жодного належного доказу. Не може слугувати доказом систематичних витрат позивачки на лікування дитини надані нею копії з амбулаторної картки дитини, з яких неможливо встановити характер захворювання дитини, необхідність систематичного лікування, його вартості. З наданих світлокопій медичної картки дитини вбачається, що остання перебуває на диспансерному обліку в групі часто і тривало хворіючих дітей.

Разом з тим, надана відповідачем виписка з медичної карти амбулаторного хворого № 6233 , також, не може слугувати доказом його систематичних витрат на лікування .

Сукупність досліджених доказів свідчить про те, що відповідач є працездатним , на утриманні немає інших малолітніх, неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб .

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з принципу справедливості і обов»язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини та не погоджується з запропонованим позивачкою розміром аліментів та вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу , що задовольнить потреби в матеріальному забезпеченні дитини.

Окрім того, суд звертає увагу на те,що що розмір аліментів у вигляді ? частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, буде завищеним, оскільки такій розмір аліментів ставить відповідача у скрутне матеріальне становище та не надає йому у повній мірі поновлювати свої трудові здібності.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, спірність питання про розмір аліментів не позбавляє ОСОБА_3, як матір права зажадати від батька компенсації понесених додаткових витрат відповідно до ст. 185 СК України.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215,367 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь матері дитини ОСОБА_3, починаючи з 18.07.2016 року.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Степура А.А.

Повний текст рішення виготовлено 25.11.2016 року