Справа № 303/4084/15
Номер рядка статистичного звіту - 26
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

за участі представника позивача Михайлишин В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року із врахуванням прийнятого до розгляду збільшеного розміру позовних вимог в розмірі 123166,21 доларів США та судового збору. Позов мотивує тим, що 06.06.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KF 49840, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 150000 доларів США на строк 15 років до 05.06.2023 року під 12,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язання, 08.05.2014 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № KF 49840/S-4, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалася нести відповідальність за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № KF 49840 від 06.06.2008 року. Банком виконано зобов'язання за кредитним договором та надано відповідачу грошові кошти, обумовлені договором, однак відповідачем неналежним чином не виконується обов'язок по поверненню кредиту. Станом на 01.10.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 123166,21 доларів США, що становить 2622902,78 грн. та складається з наступного: 96809,97 доларів США (2061629,88 грн.) - сума заборгованості по тілу кредиту; 9051,16 доларів США (192750,21 грн.) - сума заборгованості за нарахованими процентами; 17305,08 доларів США (368522,68 грн.) - пеня , які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Додатково пояснив, що не погоджується з висновком експерта від 20.10.2016 року щодо визначеного розміру нарахованої пені оскільки такі розрахунки не відповідають умовам кредитного договору.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KF 49840, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 150000 доларів США на строк 15 років до 05.06.2023 року під 12,5 % річних.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься в додатку № 1 до кредитного договору і є його невід'ємною частиною та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 05.06.2023 року. В п. 1.3 договору визначено, що проценти встановлюються в розмірі 12,5 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 22,5 % річних.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено п.п. 6.2., 6.3. кредитного договору № KF 49840 від 06.06.2008 року за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини та несвоєчасну (неналежну) сплату процентів за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Ухвалою суду від 03.02.2016 року у справі було призначено судову економічну експертизу та на вирішення експерта поставлено зокрема запитання про те чи відповідає, станом на 01.10.2015 року, наявний у матеріалах цивільної справи розрахунок заборгованості за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року розмірі 123166,21 доларів США, що становить 2622902,78 грн. за такими його складовими: 96809,97 доларів США (2061629,88 грн.) - сума заборгованості по тілу кредиту; 9051,16 доларів США (192750,21 грн.) - сума заборгованості за нарахованими процентами; 17305,08 доларів США (368522,68 грн.) - пеня?

Відповідно до висновку експерта № 10163 від 20.10.2016 року встановлено, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року в частині нарахованої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 96809,97 доларів США (2061629,88 грн.) та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 9051,16 доларів США (192750,21 грн.) відповідає умовам кредитного договору. Разом з тим також встановлено, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року в частині нарахованої пені в розмірі 17305,08 доларів США (368522,68 грн.) не відповідає умовам кредитного договору. Зі змісту висновку експерта слідує, що розбіжність у розрахованих банком та експертом розмірах пені полягає в тому, що у розрахунку банку пеня нарахована з 26.06.2015 року на всю суму заборгованості за кредитом, тобто 96809,97 доларів США, в той час як експертом проведений розрахунок та визначена прострочена заборгованість за кредитом виходячи з графіку погашення заборгованості, визначеного кредитним договором.

Аналогічну методику розрахунку нарахованої пені банком підтвердив в судовому засіданні представник позивача та наполягав на правильності такого. При цьому вказав, що висновок експерта не є визначальним при вирішенні питання щодо правильності розрахунку визначення розміру заборгованості.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 60 ЦПК України закріплено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст. 67 КПК чи ст. 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. При цьому в п. 11 вказаної Постанови також визначено можливість призначення повторної експертизи, яка призначається коли сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

При цьому суд звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено обов'язок суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема шляхом роз'яснення особам їхніх прав та обов'язків, попередження про наслідки вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій і сприянню здійснення їхніх прав у певних випадках. Разом з тим виходячи з принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, суд не вправі з власної ініціативи встановлювати якісь обставини, що мають значення для справи. Одночасно в ході судового розгляду судом створені усі необхідні умови для реалізації позивачем своїх прав на подання заяв та клопотань, в тому числі і про призначення повторної експертизи.

Вирішуючи питання щодо розміру пені суд виходить з того, що представлений банком розрахунок заборгованості за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року в частині нарахованої пені в розмірі 17305,08 доларів США (368522,68 грн.) не відповідає умовам кредитного договору зважаючи на те, що розмір пені відповідно до положень п.п. 6.2., 6.3. кредитного договору визначений в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, в той час як банк нараховував пеню виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України. Крім того жодним чином не підтверджується, в тому числі і умовами п.п. 6.2., 6.3. кредитного договору, позиція представника позивача з приводу необхідності нарахування пені з 26.06.2015 року із врахуванням всієї суми заборгованості за кредитом, тобто 96809,97 доларів США, яка на думку представника також стала простроченою заборгованістю. З огляду не це, враховуючи те, що жодними іншими доказами у передбачений процесуальним законодавством результати висновку не спростовані, слід прийти до висновку про правильність нарахування пені в розмірі 3829,98 доларів США, що становить 81561,86 грн.

При цьому судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. В свою чергу, відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року не виконав, у зв'язку суд приходить до висновку, що станом на 01.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 109691,11 доларів США, що становить 2335941,95 гривень та складається з наступного: 96809,97 доларів США (2061629,88 гривень) - сума заборгованості по тілу кредиту; 9051,16 доларів США (192750,21 гривень) - сума заборгованості за нарахованими процентами; 3829,98 доларів США (81561,86 гривень) - пеня.

Одночасно судом встановлено, що згідно з договором поруки № KF 49840/S-4 від 08.05.2014 року, укладеного для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року, поручитель ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його зобов'язань

Як передбачено ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № KF 49840 від 06.06.2008 року, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «ВіЕс Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід задовольнити частково та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року в розмірі 109691,11 доларів США, що становить 2335941,95 гривень та складається з наступного: 96809,97 доларів США (2061629,88 гривень) - сума заборгованості по тілу кредиту; 9051,16 доларів США (192750,21 гривень) - сума заборгованості за нарахованими процентами; 3829,98 доларів США (81561,86 гривень) - пеня.

Згідно з ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 553, 554, 610, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ід. номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_2) на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором № KF 49840 від 06.06.2008 року в розмірі 109691,11 доларів США, що становить 2335941,95 гривень та складається з наступного: 96809,97 доларів США (2061629,88 гривень) - сума заборгованості по тілу кредиту; 9051,16 доларів США (192750,21 гривень) - сума заборгованості за нарахованими процентами; 3829,98 доларів США (81561,86 гривень) - пеня.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ід. номер НОМЕР_1) на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 4442,01 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_2) на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 4442,01 грн. судових витрат.

На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Заболотний