Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Атановій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 09.10.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір кредиту № 215/12-07-0950, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 65000, 00, зі сплатою останнім 15 % річних та комісій з кінцевим терміном погашення заборгованості 08.10.2017 року. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідачем не було виконано свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 30.12.2015 року виникла прострочена заборгованість. Станом на 30.12.2015 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 256743, 53 грн., яка складається з: сума заборгованості за кредитом - 59540, 00 грн.; сума заборгованості за відсотками - 92593, 31 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 22689, 99 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 34518, 09 грн.; інфляційні витрати за кредитом - 18392, 13 грн.; інфляційні витрати за відсотками - 29010, 01 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 3851, 15 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання щодо розгляду справи за відсутністю представника банку.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання нез»явився , надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, за участю його представника ОСОБА_2.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала суду заяву про застосування строків позовної давності, та просила розглянути справу за її відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила: за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та ч.5 ст.261 ЦК).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитом, відповідач не здійснював платежі станом на 31.10.2008 року позивачем не здійснювалось жодного платежу на погашення кредитної заборгованості. Представник відповідача зазначив, що останній платіж було здійснено відповідачем у вересні 2008 року, тому вже з 31.10.2008 року починається нараховуватися заборгованість за кредитом. Тому саме з цього моменту банк дізнався про порушення відповідачем виконання зобов'язання за кредитним договором.

Тому, можна прийти до висновку, що позивач без поважних причин затягував строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, з метою збільшення суми заборгованості відповідача по відсоткам, пені, інфляційним витратам.

3 наведеного вбачається, що строк позовної давності закінчився - у жовтні 2011 року.

Позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості у липні 2016 року. Тобто прострочивши своє право на таке звернення більш, як на три роки.

Відповідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно п. 31 Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року "Про окремі питання застосування строків позовної давності" додатково роз'яснив, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду.

Одночасно було роз'яснено положення частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України, що полягає в тому, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Доказів про вчинення боржником в межах позовної давності будь-яких дій, що свідчать про визнання ним свого боргу (сплата будь-якого платежу, надання банку письмової заяви про визнання боргу тощо), як і доказів на підтвердження поважності пропущення строку позовної давності, представником позивача не надано, а тому відсутні підстави для переривання перебігу позовної давності та визнання поважними причин її пропущення відповідно до ст.ст. 264, 267 ЦК України.

Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257, 258, 261, 266, 267 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 60, 169, 197, 209, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити за пропуском позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко