Справа № 313/1439/16-ц
Провадження №2/313/387/2016
30.11.2016 смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області в складі :
головуючого судді : Кравцова С.О.
при секретарі : Василенко Л.В.
розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні Веселівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики, суд
У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з проханням надати йому у борг грошові кошти, які необхідні були відповідачеві для власних потреб. У звязку з гарними приятельськими та діловими стосунками позивач погодився допомогти та надати грошові кошти в сумі 3 300,00 (три тисячі триста) доларів США у борг відповідачу. 11 квітня 2015 року ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 3 300,00 (три тисячі триста) доларів США із зазначенням строку повернення до 11 травня 2015 року, про що видав відповідну власноручно написану письмову розписку. За вказаною письмовою розпискою відповідач у визначений строк борг не повернув. В свою чергу, з метою вирішення питання у позасудовому порядку позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення йому вищевказаних грошових коштів, що в кінцевому випадку виявилось безрезультатним, в зв'язку з чим, ОСОБА_1 вимушен звернутися до суду за захистом своїх прав.
У судове засідання позивач та представник позивача не зявились, але в наданій заяві представника позивача позовні вимоги підтримали, просить суд розглянути справу без їх участі.
Відповідач у судове засідання не зявився, але в наданій заяві позовні вимоги визнав повністю, просить суд розглянути справу без його участі.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з проханням надати йому у борг грошові кошти, які необхідні були відповідачеві для власних потреб. У звязку з гарними приятельськими та діловими стосунками позивач погодився допомогти та надати грошові кошти в сумі 3 300,00 (три тисячі триста) доларів США у борг відповідачу. 11 квітня 2015 року ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти у розмірі 3 300,00 (три тисячі триста) доларів США із зазначенням строку повернення до 11 травня 2015 року, про що видав відповідну власноручно написану письмову розписку. За вказаною письмовою розпискою відповідач у визначений строк борг не повернув.
З огляду на викладене між сторонами виникли правовідносини позики з усіма наслідками, відповідно до цивільного законодавства.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного та ст.ст.11,16, 525, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 130,174, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в сумі 844,29 грн. зі сплати судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку дня апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3