АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/875/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1878/16Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.

За участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Розділено набуте сторонами в період шлюбу за спільні кошти майно, виділивши ОСОБА_2 кавоварку ТМ «KrupsNescafeDolceGusto» вартістю 800,00 грн., всього виділити їй майна на суму 800 грн. та визнано за нею право власності на вказане майно.

Стягнуто з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 різницю у вартості спільного майна в сумі 860653 (вісімсот шістдесят тисяч шістсот п?ятдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 павлівни понесені судові витрати, а саме: 6592 грн. 50 коп., витрати за проведення судової оціночно-будівельної та товарознавчої експертизи № 7172/7173, 2500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 9092 грн. (дев?ять тисяч дев?яносто дві) грн. 50 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_4 квартиру № 18, яка знаходиться в будинку « 86А по вул. Леніна в м. Полтаві, вартістю 629400 (один мільйон шістсот двадцять дев'ять чотириста) гривень 00 копійок,шафу купе (спальня) фото № 1-4 фототаблиці № 2 вартістю 7600,00 грн., шафу купе (коридор) фото № 5-6фототаблиці № 2 вартістю 3800,00 грн., шафу (ванна кімната) фото № 7-9 фототаблиці № 2 вартістю 2850,00 грн., кухонні меблі фото № 10-14фототаблиці № 2 вартістю 23400,00 грн., ліжко з матрацом фото № 15-18фототаблиці № 2 вартістю 6600,00 грн., кутовий диван ТМ «Best» марки «Барон» фото № 19-24 фототаблиці № 2 вартістю 7920,00 грн., телевізор ТМ «Samsung» фото № 25-26фототаблиці № 2 вартістю 5850,00 грн., кондиціонер ТМ «Mitsubishi» фото № 27фототаблиці № 2 вартістю 9137,20 грн., холодильник ТМ «Whirpool» фото № 28фототаблиці № 2 вартістю 6000,00 грн., пральну машину ТМ «HotpointAriston» фото № 29-32фототаблиці № 2 вартістю 2500,00 грн., плиту ТМ «Gorenjе» фото № 33-35 фототаблиці № 2 вартістю 4100,00 грн., витяжку ТМ «Cata» фото № 36-37 фототаблиці № 2 вартістю 1400,00 грн., холодильник-морозильник ТМ «Indesit» фото № 38-39фототаблиці № 2 вартістю 2200,00 грн., люстру (спальня) фото № 40 фототаблиці № 2 вартістю 1350,00 грн., люстру (зал) фото № 41фототаблиці № 2 вартістю 3600,00 грн., люстру (коридор) фото 43 фототаблиці № 2 вартістю 1350,00 грн., люстру фото № 42 фототаблиці № 2 вартістю 1350,00 грн., штори (зал), фото № 44фототаблиці № 2 вартістю 1700,00 грн., всього виділивши ОСОБА_4 майна на суму 1722107 (один мільйон сімсот двадцять дві тисячі сто сім) гривень 20 копійок, визнавши за ОСОБА_4 право власності на вказане майно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 1500,00 грн.

Судові витрати, понесені позивачем та відповідачем вирішено компенсовати за рахунок держави.

З рішенням суду не погодився Линник Д,І. в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про стягнення на його користь 125000 гривень боргового зобов?язання, та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Скаржник вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги вказував на те, що кошти в сумі 125000 гривень ним були взяті та витрачені на потреби сімї, а саме: для придбання майна.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи судом вірно встановлено, що сторони 07 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1769.

За період шлюбу подружжя придбало майно, яке підлягає розподілу.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_4 оскаржує рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у задоволенні його позовної вимоги про стягнення на його користь з ОСОБА_2 125 000 гривень боргового зобов?язання за договором позики, правомірність поділу між сторонами іншого спільного сумісного майна не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимоги скаржника про стягнення на його користь коштів за борговим зобовязанням (договором позики), суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобовязання в інтересах сім'ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-486цс16 від 27 квітня 2016 року.

Окрім цього, при розгляді справи № 6-55 цс 13 від 19 червня 2013 року Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого договір, укладений одним із подружжя, створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї.

Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сімї, а на інші потреби, не створює обовязків для іншого з подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_4 не надано належних доказів у підтвердження того, що кошти, взяті у борг у ОСОБА_5 були ним використані саме на придбання спільного сумісного майна подружжя, тобто на сімейні потреби.

З цих підстав, висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в цій частині є обгрунтованим.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду та не підтверджують їх неправомірність належними доказами, виходячи з наступного.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11 травня 2016 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1