Справа № 2-6/12 Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/2295/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 17.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Приходька К.П.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кагарлицького районного суду від 07 вересня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кагарлицького районного суду від 04 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 міська рада, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 1/4 частина житлового будинку № 9 по вул. Фрунзе у м. Кагарлику Київської області, а відповідачці 3/4 частини цього будинку. Між ними був встановлений порядок користування земельною ділянкою, затверджений рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради Київської області від 17 лютого 1995 року № 15. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 26 жовтня 2000 року вказаний житловий будинок поділено в натурі та їй виділено 1/4 частина.

Зазначала, що вона звернулася до ОСОБА_5 міської ради Київської області із заявою про приватизацію земельної ділянки, проте отримати державний акт про право приватної власності на земельну ділянку не може у звязку з наявністю спору з відповідачкою щодо порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 4 липня 2012 року вказаний позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Кагарлицького районного суду у Київської області від 4 липня 2012 року у звязку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Київської області від 2 червня 2015 року визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради Київської області від 2 лютого 2001 року № 16 про передачу ОСОБА_6 у власність земельної ділянки площею 0,01310 га по вул. Мічуріна, 2 у м. Кагарлику Київської області та визнано державний акт про право власності на цю земельну ділянку недійсним. Зазначала, що вказана земельна ділянка мала бути виділена їй, проте при ухваленні рішення від 4 липня 2012 року судом це не було враховано, що є нововиявленими обставинами для перегляду рішення суду.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 7 вересня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 4 липня 2012 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року ухвалу від 7 вересня 2015 року та рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 4 липня 2012 року скасовано за нововияволеними обставинами. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1437 га, що знаходиться по вул. Фрунзе, 9 у м. Кагарлику Київської області, та виділено ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,035925 га згідно третього варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 серпня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позову відмовлено.

Ухвалою ВССУ від 24 лютого 2016 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_6 Рішення апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07 вересня 2015 року, задовольнити її заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою за третім варіантом експертного висновку від 27 серпня 2014 року.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення суду у звязку із нововиявленими обставинами без задоволення, районний суд виходив із того, що судові рішення, на які посилається заявник, не були підставою для ухвалення рішення суду від 4 липня 2012 року, а інших нововиявлених обставин, які б були відомі ОСОБА_2 на час ухвалення рішення, нею не доведено.

Проте, з таким висновком суду у повній мірі колегія погодитися не може.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 361, ч.1 ст. 362 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 належить 1/4 частина житлового будинку №9, що по вул. Фрунзе, м. Кагарлик, Київської області ( а.с. 8, 9, 10, 11, 12-13 т. 1 ).

Інша частина зазначеного майна належала, за життя, ОСОБА_3 ( там же та а.с. 98 т. 2 ).

Рішенням Кагарлицького районного суду від 04 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, позов ОСОБА_2, заявлений 15 січня 2010 року, задоволено частково.

Встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою, площею 1137 кв.м., яка розташована по вул. Фрунзе, 9 в м. Кагарлику Київської області на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради № 15 від 17.02.1995 року наступним чином:

виділено ОСОБА_2 в користування 1/4 частину земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою в розмірі 284,25 кв.м., місце розташування якої визначено на схематичному плані земельної ділянки, який є невід'ємною частиною рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №15 від 17.02.1995 р.

Зобов'язано земельний відділ ОСОБА_5 міської ради встановити межі земельної ділянки, площею 284,25 кв.м., за вказаною адресою та передати на зберігання ОСОБА_2

В решті позовних вимог відмовлено ( а.с. 1-6, 243-247 т. 1, а.с. 214-218 т. 2, а.с. 67-69 т. 3 ).

19 вересня 2012 року ОСОБА_3 померла і правонаступником її процесуальних прав та обовязків став ОСОБА_4 ( а.с. 34, 49 т. 2 ).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 визнано незаконним та скасовано рішення №16 виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 02 лютого 2001 року про передачу ОСОБА_6 у власність земельної ділянки, площею 0,01310 га, за адресою: м. Кагарлик Київської області вул. Мічуріна, 2 та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23 травня 2001 року, виданого ОСОБА_6 ОСОБА_5 міською радою на земельну ділянку, площею 0,01310 га, за адресою: м. Кагарлик Київської області вул. Мічуріна, 2 ( а.с. 84-87 т. 3 ).

На обґрунтування ухваленого рішення, судом апеляційної інстанції зазначено, що частина земельної ділянки, розміром 0,03 га неправомірно увійшла у приватизацію земельної ділянки, загальним розміром 0,1310 га, з видачею на імя ОСОБА_6 оскаржуваного державного акту, чим порушені права на приватизацію позивачкою ОСОБА_2 земельної ділянки тим розміром, яким було визначено і затверджено цим рішенням.

Окрім того, апеляційним судов вказано на те, ОСОБА_6 на час отримання у власність цієї земельної ділянки, вже не була співвласником будинку, що, як наслідок, є правовою підставою для визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №16 від 02.02.2001 року про передачу останній у власність земельної ділянка, площею 0,1310 га, та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.05.2001 року, виданого на імя ОСОБА_6 При цьому, судовою колегією перевірялися доводи відповідачки ОСОБА_6, викладені у заяві до апеляційного суду, про те, що з аналогічних позовних вимог рішенням апеляційного суду Київської області від 11.06.2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні її позову та встановлено, що у вказаній справі позов був заявлений із інших підстав і обставини щодо скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №15 від 17.02.1995 року про виділення відповідачці 0,03 га не досліджувались.

Таким чином, на думку колегії, повернення у користування співвласників будинку, що по вул. Фрунзе, 9 в м. Кагарлику Київської області земельної ділянки, площею 0,03 га, згідно зазначеного судового рішення, є нововиявленою обставиною у розумінні вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія вважає необгрунтованим висновок суду щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 липня 2012 року.

Перегляд судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей ст. ст.361 365 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло субєктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, обєкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Як роз»яснино у п.20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв»язку з нововиявленисми обставинами» за змістом повноважень апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання.

В силу положень п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвалу Кагарлицького районного суду від 07 вересня 2015 року необхідно скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Кагарлицького районного суду від 07 вересня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :