У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_5 про визнання припиненими зобов'язань, визнання відсутності заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 19 серпня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 укладено договір кредитної лінії та іпотечні договори, зареєстровані у реєстрі за №№ 1527, 1534, 1536 та посвідчені нотаріально.

4 жовтня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк», фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 укладено договір переведення боргу, за умовами якого первісний боржник передав, а новий боржник прийняв на себе зобов'язання перед кредитором за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року, у тому числі щодо погашення заборгованості, яка станом на дату укладення цього договору складала 5 999 779 грн 02 коп.

На виконання взятих на себе зобов'язань за договором про переведення боргу за основним договором фізична особа - підприємець ОСОБА_7 здійснював погашення заборгованості і станом на 15 липня 2015 року за договором кредитної лінії рахувалася заборгованість у розмірі 4 499 779 грн 02 коп.

15 липня 2015 року ОСОБА_5 (первісний кредитор) і ОСОБА_7 (новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги від ПАТ «Дельта Банк» (боржника) виконання зобов'язань зповернення основної суми заборгованості по банківським договорам, нарахованим процентам за користування грошовими коштами, сплаті штрафних санкцій, а саме: 44098 Євро 76 центів, 138 565 доларів30 центів США, 354 155 грн 01 коп.

Позивач зазначав, що оскільки між ним і банком укладені правочини, в яких є одні й ті ж зобов'язання один до одного - грошові зобов'язання, вони підлягають припиненню у зв'язку із зарахуванням однорідних зустрічних вимог, а також підлягають припиненню зобов'язання, що є похідними від основного, а саме забезпечувальні - за іпотечними договорами.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просив суд:визнати припиненими зобов'язання між ОСОБА_5 і ПАТ «Дельта Банк» по банківським договорам, нарахованим процентам за користування грошовими коштами, сплаті штрафних санкцій, а саме: 42505 Євро 94 центів; 138 565 доларів30 центів США; 202 254 грн 08 коп., у тому числі за договором на відкриття і обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів від 28 січня 2015 року в розмірі 130 545доларів 64 центівСША; за договором на відкриття карткового рахунку на обслуговування дебетної платіжної картки від 21 квітня 2010 року в розмірі 5 788 доларів 98 центів США; за договором надання комплексних банківських послуг від 19 липня 2012 року в розмірі 23 561 грн 95 коп.; за договором на відкриття і обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 28 січня 2015 року в розмірі 42 505 Євро; за договором банківського вкладу (депозиту) «найкращий багаторічний» у доларах США від 19 липня 2013 року в розмірі 2 230доларів 68 центів США; за договором банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях від 4 червня 2014 року в розмірі 178 827 грн 50 коп.;

визнати припиненим з 15 липня 2015 року у зв'язку із зарахуванням однорідних зустрічних вимог і поєднанням боржника і кредитора в одній особі зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року в частині заборгованості за кредитом у загальному розмірі 4 262 237 грн 25 коп.;

визнати відсутнім у ПАТ «Дельта Банк» права на стягнення з фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 заборгованості за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року у повному обсязі.

визнати припиненими договори і відсутнім у ПАТ «Дельта Банк» права звернення на предмет іпотеки та припинити обтяження і заборону у державному реєстрі стосовно іпотечного майна за договорами:

- іпотечним договором від 19 серпня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Негра Л.А., зареєстрованим в реєстрі за № 1534, договорів про внесення змін і доповнень до нього від 28 березня 2012 року реєстровий номер 584; від 4 серпня 2014 року реєстровий номер 945; від 4 жовтня 2013 року реєстровий номер 1820;

- іпотечним договором від 19серпня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського нотаріального округу Негра Л.А., зареєстрованим у реєстрі за № 1536 та договорами про внесення змін і доповнень до нього від 4 серпня 2014 року реєстровий № 942; від 4 жовтня 2013 року реєстровий № 942; від 29 грудня 2014 року реєстровий № 1618;

- іпотечним договором від 19 серпня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського нотаріального округу Негра Л.А., зареєстрованим у реєстрі за № 1527 та договорами про внесення змін і доповнень від 4серпня 2014 року реєстровий № 939;

- іпотечним договором від 4 серпня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу реєстровий №664.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що на момент укладення договору від 15 липня 2015 року про відступлення права вимоги між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у ПАТ «Дельта Банк» була введена тимчасова адміністрація, що з урахуванням положень ст. 602 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унеможливлює зарахування зустрічних вимог, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, суд вірно виходив із того, що немає підстав для врахування ст. 606 ЦК України, яка передбачає припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, оскільки за договором визначені різні особи, з різними правами та обов'язками, що відповідає обов'язковій до застосування правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові № 6-43цс15 від 16 вересня 2015 року.

У зв'язку з наведеним відсутні й підстави для припинення договору іпотеки, перелік яких передбачений ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко С.П. Штелик