Справа № 368/374/16-ц
Провадження № 2/368/253/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення посмертної судово- психіатричної експертизи

"23" червня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

Представника позивача: ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 В»ячеславівни до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, суд, -

В С Т А Н О В И В :

23.02.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 В»ячеславівни до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким:

- визнати недійсним заповіт ОСОБА_2 В»ячеслава Миколайовича від 28.05.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_4

23.02.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

29.02.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулося 23.06.2016 року, представник позивача, - ОСОБА_1 заявив клопотання про проведення по справі посмертної судово психіатричної експертизи.

В судове засідання, яке відбулося 23.06.2016 року, відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 не з»явилися, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить судове слухання, яке відбудеться 23.06.2016 року, провести без його участі.

Суд, вислухавши клопотання представника позивачки, - ОСОБА_1 про призначення по справі посмертної судово психіатричної експертизи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення клопотання, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та застосування до них норм права.

Позивачка свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

09.08.2015 р. помер ОСОБА_6.

За життя ОСОБА_6 належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Слобода, пл. Слави, 52 А, також одна третя будинку в селі Зікрачах.

28.05.2010 р. ОСОБА_6 було складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_7

Відповідно до вищезазначеного заповіту ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів ОСОБА_3 (далі- Відповідач).

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_6 із спадкоємців першої черги залишилась його дочка, - ОСОБА_2 (далі-Позивач). Інших спадкоємців першої черги після ОСОБА_6 не залишилось.

Згідно ст. 1263 Цивільного кодексу України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Також, після смерті ОСОБА_6 із спадкоємців третьої черги залишився його дядько, - ОСОБА_3, тобто Відповідач.

Позивач у встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк звернулась до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини свого батька, - ОСОБА_6, у звязку з чим державним нотаріусом було заведено спадкову справу, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру № 41348792 від 29.08.2015 р.

Також, спадщину прийняв Відповідач, який подав заяву про прийняття спадщини ОСОБА_6 до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори.

Однак, після звернення Позивача із заявою про прийняття спадщини нотаріус повідомила Позивачу, що оскільки батьком Позивача ОСОБА_6 28.05.2010 р. було складено заповіт, яким він все своє майно заповів Відповідачу, Позивач відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України не має права на спадщину батька, а Відповідач успадковує всю спадщину свого племінника згідно заповіту.

З підстав наведених нижче, заповіт ОСОБА_6 є незаконним та порушує права Позивача, а тому повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки був підписаний ОСОБА_6 в момент, коли він не розумів значення своїх дій та під психологічним тиском.

Згідно ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Необхідно зазначити, що під час складання заповіту ОСОБА_6 страждав на алкоголізм та протягом вже пятнадцяти років зловживав алкогольними напоями і при цьому перебував на обліку у наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ.

На цьому ґрунті вчиняв неадекватні вчинки, виявляв психічні та поведінські розлади внаслідок зловживання алкоголем. Фактично, ОСОБА_6 майже весь час перебував у стані алкогольного спяніння або в стані похмілля, тому можна стверджувати, що, складаючи і посвідчуючи у нотаріуса заповіт, він не міг розуміти значення своїх дій, та не міг керувати ними.

Скориставшись таким станом ОСОБА_6, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, Відповідач організував складання заповіту у нотаріуса на його імя.

Згідно ч. 1 ст. 231 Цивільного кодексу України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Крім того, ОСОБА_6 перебував під психологічним тиском свого дядька, тобто Відповідача, якого він побоювався. Відповідач постійно морально та фізично пригнічував ОСОБА_6, залякував його. Одного разу Відповідач навіть застосував до ОСОБА_6 фізичне насильство, а саме, - заподіяв йому ушкодження голови, в результаті чого ОСОБА_6 потрапив до лікарні.

Такий психологічний тиск з боку Відповідача вплинув на волевиявлення ОСОБА_6 в оскаржуваному заповіті, оскільки воно не було вільним та не відповідало його дійсній волі.

Отже, на момент підписання та посвідчення заповіту ОСОБА_6 перебував під постійним психологічним тиском Відповідача та під таким тиском, проти своєї волі та всупереч своєму волевиявленню склав заповіт на Відповідача, що є підставою для визнання його недійсним.

Також необхідно зазначити, що ОСОБА_6 постійно наголошував Позивачу на тому, що все майно хоче залишити позивачці, як єдиному спадкоємцю, оскільки немає інших дітей та не збирається заповідати свою спадщину будь-кому іншому.

Вказані обставини щодо чинення Відповідачем психологічного тиску на ОСОБА_6 з метою складення ним заповіту на Відповідача можуть підтвердити свідки.

Згідно ч. 2 ст. 1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, враховуючи те, що заповіт був складений ОСОБА_6 в момент складання та посвідчення заповіту не міг розуміти значення своїх дій та не міг керувати ними, а також під психологічним тиском Відповідача, відповідно до ст. ст. 216, 1257 Цивільного кодексу України такий заповіт повинен бути визнаний судом недійсним.

Порушення прав Позивача полягає у тому, що незаконним заповітом вона позбавлена права отримати спадщину свого батька, оскільки у разі відсутності заповіту Позивач відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України успадкувала б спадщину батька ОСОБА_6

Виходячи з вищевикладеного, для вирішення питання про те, чи волевиявлення ОСОБА_6 було вільним і чи відповідало його волі, та чи був ОСОБА_6 в психологічній залежності від Відповідача, а також, чи міг в момент складання і посвідчення заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, слід призначити по справі судово психологічну експертизу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив наступне.

Покійний ОСОБА_6 був його племінником, проте, був йому як рідний син.

Спірний житловий будинок купувався матір»ю покійного ОСОБА_6

За життя ОСОБА_6 працював водієм, отримував грамоти за успішну роботу, але була одна вада, - іноді зловживав алкоголем.

Сім»ї не було, постійно проживав з різними жінками.

Так, від першої дружини в нього є дочка, - позивачка по справі ОСОБА_2, проте, після розлучення, дружина виїхала в с. Халча з дитиною, а тому близько 20 років покійний ОСОБА_6 не підтримував відносин з своєю бувшою дружиною та дочкою, - ОСОБА_2, позивачкою по справі, яка навіть на похорон до батька не приїздила, відповідно, не бачила батька близько 20 років, а тому вона не може стверджувати, як жив її покійний батько, так як фактично його не пам»ятає.

В останній період життя проживав з ОСОБА_8, яка також полюбляє алкогольні напої, та споювала покійного ОСОБА_6

Він неодноразово вказував ОСОБА_8 на неприпустимість такого способу життя, на грунті чого в нього та ОСОБА_8 виникли неприязні відносини.

Що стосується укладання заповіту, то покійний ОСОБА_6 прийшов до нього до хати, та запропонував скласти на нього заповіт, на що він погодився.

Він не чинив на покійного ОСОБА_6 ніякого психологічного чи фізичного тиску, волевиявлення покійного ОСОБА_6 було добровільним.

Приватний нотаріус ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив наступне.

Так, дійсно, це він посвідчував заповіт покійного ОСОБА_6

Під час здійснення нотаріальних дій він керувався ЗУ «Про нотаріат», Порядком здійснення нотаріальних дій, нормами ЦК України, що стосуються спадкового права.

Під час складання заповіту він та покійний ОСОБА_6 перебували в кабінеті вдвох, інших сторонніх осіб не було. ОСОБА_6 був адекватний, ознак алкогольного чи іншого сп»яніння на час укладення заповіту покійний ОСОБА_6 не проявляв, вів себе адекватно, стверджує, що, зглядаючись на стан та поведінку покійного ОСОБА_6 під час складання заповіту, волевиявлення спадкодавця ОСОБА_6 було вільним.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила наступне.

Знала покійного ОСОБА_6, так як проживали в одному селі, фактично були сусідами, так як двори розташовані на одній вулиці через дорогу.

ОСОБА_6 був шофером в сільськогосподарському підприємстві.

ОСОБА_6 спілкувався фактично з своїм дядьком, - ОСОБА_3, який надавав посильну допомогу покійному. Що ж стосується того, що відповідач ОСОБА_3 застосовував до покійного ОСОБА_6 фізичну силу, то про такі факти нічого не знає, навпаки, знає, що між покійним ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3 були теплі, родинні відносини.

ОСОБА_3 постійно бачила в домогосподарстві в ОСОБА_6

Що стосується позивачки, - ОСОБА_2, то її вона взагалі не знає, ніколи не бачила, не знала про її існування, перший раз побачила під час судового засідання.

Покійний ОСОБА_6 був хороший чоловік, адекватний, ніколи не бачила його в стані сильного алкогольного сп»яніння.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив наступне:

Знав покійного ОСОБА_6 як племінника відповідача ОСОБА_3, знав на протязі останніх 8 років.

Покійний ОСОБА_6 працював водієм, був нормальною, адекватною людиною

ОСОБА_6 в останній період свого життя проживав з ОСОБА_8, яка полюбляє алкогольні напої, споювала покійного ОСОБА_6

Ніколи не бачив покійного ОСОБА_6 в стані сильного алкогольного сп»яніння.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пяснила наступне.

Знала покійного ОСОБА_6, так як була його шкільною вчителькою.

Покійний ОСОБА_6 працював водієм вантажного автомобіля.

Іноді зловживав алкоголем. Коли зловживав, на роботу не ходив.

ОСОБА_6 жив нормальним життям, коли був тверезий, був нормальною, адекватною людиною, ніколи не замічала за ним не адекватної поведінки.

ОСОБА_6 за життя казав їй, що хоче заповісти хату своїй дочці.

Що стосується дочки, позивачки по справі, - ОСОБА_2, то вона її ніколи не бачила, побачила її лише після смерті ОСОБА_6, до того його дочка ніколи не з»являлася в селі.

Відносини між покійним ОСОБА_6 та відповідачем, - ОСОБА_3 були нормальні, проте, в 2014 році чула, що відповідач побив покійного ОСОБА_6

Норми процесуального права, використані судом при винесенні ухвали про призначення посмертної судово психіатричної експертизи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач посилається на наявні в матеріалах справи медичні документи, які свідчать про наявність у покійного ОСОБА_6 захворювання, у зв'язку з яким ОСОБА_6, на думку позивачки, на момент укладання заповіту не усвідомлював та не розумів значення своїх дій.

Положення статті 57 ЦПК України встановлюють, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Отже, для правильного вирішення спору та прийняття законного і обгрунтованого рішення суд повинен встановити всі обставини даної справи, а саме: з'ясувати психічний стан ОСОБА_6 у момент складання заповіту, визначити, чи міг ОСОБА_6 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, чи тягне наявне захворювання ОСОБА_6 наслідком неможливість останнього розуміти значення своїх дій та неможливість керувати ними.

Відповідно до статті 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизи.

Отже, для оцінки психічного стану ОСОБА_6, можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними існує потреба в залученні відповідних фахівців у даній сфері, які уповноважені здійснювати відповідну експертизу та володіють спеціальними знаннями і методикою.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 202 ЦПК України, суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 208, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивачки, - ОСОБА_1 про призначення посмертної судово психіатричної експертизи в справі за позовом ОСОБА_2 В»ячеславівни до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, - задовольнити.

Призначити по справі 368/374/16 ц, провадження 2/368/253/16 за позовом ОСОБА_2 В»ячеславівни до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, посмертну судово психіатричну експертизу .

На вирішення експертів поставити наступні запитання:

- чи страждав ОСОБА_6 психічними захворюваннями, іншими розладами психіки, тощо, які перешкоджали б йому розуміти значення своїх дій і (або) керувати ними на момент складання ним оскаржуваного заповіту?

- з урахуванням індивідуально-психологічних властивостей ОСОБА_6, а також поставленого йому діагнозу: синдром залежності від алкоголю (хронічний алкоголізм II ступеня), чи здатний був ОСОБА_6 розуміти значення своїх дій і (або) керувати ними на момент складання ним оскаржуваного заповіту?

- встановити ступінь розуміння ОСОБА_6 змісту оскаржуваного заповіту та його здібності приймати достатньо обґрунтовані рішення з урахуванням індивідуально-психологічних властивостей ОСОБА_6, а також поставленого йому діагнозу: синдром залежності від алкоголю (хронічний алкоголізм II ступеня)?

- чи може синдром залежності від алкоголю (хронічний алкоголізм II ступеня) тягнути за собою неможливість усвідомлення особою за цим діагнозом значення своїх дій і (або) керувати ними?

Проведення посмертної судово - психіатричної експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, (04080, м. Київ. вул. Кирилівська (Фрунзе), 103-А. Тел.: . E-mail: ), попередивши їх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача, - ОСОБА_2, 03169, м. Київ, вул.. Повітрофлотська, 40 А, тел.: (099) 369 33 51.

Для проведення експертизи направити матеріали цивільної справи 368/374/16 ц, провадження 2/368/253/16.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинити.

Ухвала в частині призначення експертизи на підставі ч. 1 ст. 293 ЦПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

На підставі ч. 2 ст. 293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Ухвала в частині зупинення провадження по справі підлягає оскарженню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п»яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя . ОСОБА_13