Справа № 4-с/2-4671/11
н/п 4-с/490/158/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

17 листопада 2016 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії Центрального ВДВС м. Миколаєва ГУЮ у Миколаївській області та скасування постанови про накладення арешту на майно, зацікавлена особа Центральний відділ ДВС м. Миколїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії Центрального ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївські області, який наклав арешт на рахунки та майно ОСОБА_1, без обмежень сумою стягнення, витрат виконавчого провадження, тощо; визнати неправомірною бездіяльність Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївські області, який не скасував арешти накладені на рахунки та майно ОСОБА_1 після закінчення виконавчих проваджень у зв*язку з їх повним виконанням; скасувати постанову від 17.04.2013 року №9896/13 про накладення арешту на майно та рахунки ОСОБА_1

Пунктом 7 Постанови №6 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Пунктом 25 Постанови передбачено, що оскільки дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, у зв'язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз'яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.5 ст.122 ЦПК України, про відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, у прийнятті скарги слід відмовити, що не позбавляє заявника звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями ст. 122 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

У прийнятті скарги ОСОБА_1 на дії Центрального ВДВС м. Миколаєва ГУЮ у Миколаївській області та скасування постанови про накладення арешту на майно, зацікавлена особа Центральний відділ ДВС м. Миколїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст.ст. 294 -296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова