АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/743/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_5 про визнання іпотечного договору недійсним та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ПАТ "Універсал Банк", приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_5 про визнання іпотечного договору недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Позивачка зазначила, що з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №11/037-к від 06 лютого 2007 року, укладеного між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_5, за яким останній отримав кредит у розмірі 35000 дол. США, 07 лютого 2007 року між нею та ПАТ "Універсал Банк" було укладено договір іпотеки, відповідно до якого вона передала в іпотеку ПАТ Універсальний» майнові права на чотирикімнатну житлову квартиру №109, житловою площею 51,74 кв. м, загальною площею 85,36 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Лучаківського 11. 29.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та нею укладено Додатковий договір до ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007 року, а 14.12.2011 року укладено Договір про внесення змін та доповнень до ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007 року.

Посилаючись на те, що відповідно до положень Закону України Про іпотеку у редакції, яка була чинною на час укладення оскаржуваного ОСОБА_6 іпотеки від 07 лютого 2007 року, майнові права на квартиру не могли бути предметом іпотеки, а відтак зміст договору суперечив вимогам законодавства, чинного на день укладення договору, вважає Договір іпотеки недійсним в силу ст. ст. 203, 205 ЦК України та недійсними додаткові угоди до нього, які є невідємними його частинами та не породжують окремих правових наслідків для сторін.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсним Договір іпотеки від 07 лютого 2007 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №519, додатковий Договір від 29.02.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №639, Договір про внесення змін та доповнень від 14.12.2011 року посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №3559.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в користі, ОСОБА_3 487 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про накладення арешту в порядку ст. 1057-1 ЦК України - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Універсал Банк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги той факт, що Договір про внесення змін та доповнень від 14.12.2011 року до ОСОБА_6 іпотеки від 07 лютого 2007 року є окремим самостійним договором.

Представник ПАТ "Універсал Банк" будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився.

Представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_1, представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_7 заперечили відносно апеляційної скарги та пояснили, що до різкого падіння курсу гривні відносно долара США, ОСОБА_5 погашав кредити та сплачував відсотки вчасно згідно умов договору. За період користування кредитом, ОСОБА_5 сплачено 14055,98 доларів США тіла кредиту, та 22309,95 доларів США відсотків за користування кредитом. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 неодноразово зверталися до Банку про реструктуризацію заборгованості, однак Банк на поступки не пішов. Безвихідна ситуація та непоступливість Банку призвела до того, що позичальник ОСОБА_5 вчинив 16.10.2014 року спробу суїциду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 07 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №519, відповідно до якого ОСОБА_3 (Іпотекодатель) передала в іпотеку ПАТ Універсальний» (Іпотекодержатель) майнові права на чотирикімнатну житлову квартиру №109, житловою площею 51,74 кв. м, загальною площею 85.36 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Лучаківського 11.

29.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Додатковий договір до ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №639, згідно якого ОСОБА_3 (Іпотекодатель) за згодою свого чоловіка ОСОБА_5, передала в іпотеку ПАТ Банк Універсальний (Іпотекодержатель), чотирикімнатну житлову квартиру №109, житловою площею 51,74 кв. м, загальною площею 85,36 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Лучаківського,11, в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно Свідоцтва про власності на нерухоме майно серії CAB №063228 виданого виконкомом Тернопільської міської ради 05.02.2008 року.

14.12.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Договір про внесення змін та доповнень до ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №355, за умовами якого сторони погоди, що предметом іпотеки є об'єкт нерухомого майна зазначений в п.1 укладеного 29.02.2008 року між ними Додаткового договору до ОСОБА_6 іпотеки 07.02.2007 року. Також, сторони обумовили інші умови, що випливають з іпотечних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час укладення договору іпотеки 07.02.2007 року були порушені положення ст. 5 Закону України від 05.06.2003р. Про іпотеку в редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору, оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки, вказані майнові права були неправомірно передані в іпотеку, і за даних обставин оспорюваний позивачем договір іпотеки від 07.02.2007р. є недійсним в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України, як такий, що укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України "Про іпотеку" в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до розділу 4 Додаткової угоди від 29.02.2008р. та ОСОБА_6 про внесення змін та доповнень від 14.12.2011р. вищевказані договори є невід'ємними частинами ОСОБА_6 іпотеки від 07 лютого 2007 року по реєстру № 519, вони не можуть окремо породжувати правові наслідки для сторін у разі недійсності ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007р. по реєстру № 519 з моменту його укладення.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання правочину недійсним.

За умовами до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до положень ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.І). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.З). Правочин мас вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4). Правочин маг бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 5 Закону України від 05.06.2003року № 898-1V "Про іпотеку", у редакції, яка була чинною на час укладення оспорюваного позивачем ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007 року, визначений вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється па частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

При цьому таке поняття як "іпотека майнових прав" і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав в Законі України " Про іпотеку відсутні (в редакції від 12.05.2006 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Зокрема, стаття 5 Закону України "Про іпотеку) не визначала майнові права, як предмет іпотеки.

Закон України від 19 червня 2003 року № 979-1V «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном.

Отже, предметом правового регулювання Закону України від 19 червня 2003 року № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений 07.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_3

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку».

У постанові від 17 квітня 2013 року в справі № 6-8цс13 Верховний Суд України дійшов висновку, що у статті 5 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-ІУ "Про іпотеку" (у редакції, яка діяла з 12 травня 2006 року по 14 січня 2009 року) вказаний вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором. Поняття "іпотека майнових прав і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому Законі були відсутні. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року. №800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи па розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", яким були внесені зміни до Закону України "Про іпотеку".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 15 травня 2013року в справі № 6-36 цс 13.

Вказана правова позиція згідно зі сі. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи та згаданих норм права суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що під час укладення договору іпотеки 07.02.2007. були порушені положення ст. 5 Закону України від 05.06.2003р. «Про іпотеку (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки, оспорюваний позивачем договір іпотеки від 07.02.2007р. є недійсним в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України, як такий, що укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин); Додаткова угода від 29.02.2008р. та Договір про внесення змін та доповнень від 14.12.2011р. є невід'ємними частинами ОСОБА_6 іпотеки від 07 лютого 2007 року по реєстру № 519 та не можуть окремо породжувати правові наслідки для сторін у разі недійсності ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007р. по реєстру № 519 з моменту його укладення.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що Договір про внесення змін та доповнень від 14.12.2011року є окремим самостійним договором безпідставні, вони спростовуються змістом цього договору(ас.14-18), із якого вбачається, що цим ОСОБА_6 внесено зміни та доповнення до ОСОБА_6 іпотеки від 07.02.2007 року.

Не заслуговують на увагу й посилання в апеляційній скарзі про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач про порушення свого права дізналася у вересні 2015 року.

Колегія суддів також погоджується із рішенням суду про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» про застосування правових наслідків недійсності правочину в порядку ст. 1057-1 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.

Встановлено, що вказаною нормою ЦК України був доповнений законом України N5405-VI від 02.10.2012р., тобто після укладення договору іпотеки від 07.02.2007року.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно визнав, що вказаний закон відповідно до ст. 58 Конституції України не має зворотної дії в часі а тому передбачений ст. 1057-1 ЦК України арешт у даній справі не може бути застосований.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8