Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Мельник С.Ю.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Демидівського районного суду від 15 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

30 березня 2016 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на час її навчання у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічній академії імені ОСОБА_5 в розмірі 30% заробітку (доходу) відповідача щомісячно. В обґрунтування позову покликалась на те, що повнолітня дочка потребує матеріального забезпечення, а відповідач має змогу його надавати.

Рішенням Демидівського районного суду від 15 квітня 2016 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її утримання в розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 березня 2016 року та на час її навчання у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічній академії ОСОБА_5, без врахування часу (періоду) канікул, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано його матеріальний стан, як платника аліментів, наявність іншої сім"ї, дружини, сина, стан його здоров'я.

Вказує про те, що не відмовляється від обовязку утримувати свою дитину і хоче сплачувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.

Зазначає про те, що згідно з оскаржуваного рішення з нього підлягають до стягнення аліменти в розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Проте норми СК України не містять посилань на те, що на повнолітню особу можуть стягуватись аліменти не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Просить змінити рішення Демидівського районного суду від 15 квітня 2016 року, та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.

________________________________________________________________________________________________

Справа № 558/114/16-ц Головуючий в суді 1 інст. ОСОБА_6

Провадження № 22-ц/787/1070/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним і просив залишити його без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Задовольняючи позов частково та стягуючи аліменти, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 має основне місце роботи, несе витрати на власне майнове забезпечення; на його утриманні перебуває малолітня дитина та співмешканка, яка здійснює догляд за малолітнім сином, а також те, що повнолітня ОСОБА_4 отримує стипендію, та прийшов до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь повнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 25% від заробітку (доходу) щомісячно, на час її навчання у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічній академії імені ОСОБА_5, але не більше ніж до досягнення віку 23-х років.

Такий висновок не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону. Правильно встановивши обставини справи та потребу в утриманні, дослідивши докази в справі, місцевий суд дав їм помилкову оцінку в частині визначення розміру стягуваних аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ГЮ №029604 від 20 квітня 1998 р. (а.с.4)

Згідно довідки № 4719, виданої Кременецькою обласною гуманітарно-педагогічною академією імені ОСОБА_5, ОСОБА_4 у 2015 році вступила до вказаного навчального закладу та є студентом 1-го курсу гуманітарного факультету спеціальності 6.020303 Філологія (англійська) , форма навчання денна, державна основна. Термін навчання до 30.06.2019 р. (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України та розяснень даних в п.17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів дані обставини були враховані судом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 на даний час фактично створив нову сім"ю і проживає разом із ОСОБА_9, її сином ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та спільним сином ОСОБА_11,2014р.н. (а.с.37), що підтверджується довідкою Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області №02-22/269 від 18.04.2016 р. про склад сім"ї (а.с.36).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого №17653 від 21.04.2016 р., ОСОБА_1 встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеня (а.с.40).

Згідно довідки від 19.04.2016 №ЄТР00000138 ОСОБА_1 працює в ТзОВ "Європа-Транс ЛТД" на посаді водія автотранспортних засобів (вантажного автомобіля), дохід за період з 01.01.2016 до 31.03.2016р. склав 7 994,49 грн. (а.с.39).

Доказів того, що відповідач іншим способом щомісячно допомагає матеріально свій дочці ОСОБА_1 не надав.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неспроможність відповідача сплачувати аліменти у частці від заробітку (доходу), оскільки останній є особою працездатного віку та працює водієм ТОВ "Європа-Транс ЛТД".

Крім того, слід зазначити, що позов про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не заявлявся, а підстав для виходу за межі позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Оскільки згідно ст.200 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частцівід заробітку (доходу) платника аліментів, а не в відсотках, то визначений місцевим судом розмір стягуваних аліментів слід привести у відповідність до норми закону, змінивши в резолютивній частині рішення розмір стягуваних аліментів з 25% на 1/4 частинузаробітку (доходу), що фактично є тотожним.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із резолютивної частини рішення суду, посилання суду на те, що розмір стягуваних з відповідача аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки положеннями ч. 1 ст. 199 СК України не визначено мінімального розміру аліментів для повнолітніх дітей.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, однак помилково визначено мінімальний розмір аліментів для повнолітньої дитини і стягнутий він у відсотках, тому рішення в цій частині підлягає зміні.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2016 року змінити, а саме розмір стягнутих аліментів з 25% на 1/4 частинузаробітку (доходу) щомісячно (далі по тексту) та виключити із резолютивної частини рішення слова "але не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку".

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: