РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/79/16-ц
Провадження № 2/327/42/2016
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21.03.2016 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. Послалася на те, що 20 лютого 2016 року в Розівській районній газеті «Роз-інформ» в номері №8(1073) на першій сторінці було надруковано статтю під назвою «Ми маємо жити без страху», автором якої є редактор ОСОБА_2, в якій зазначено про вкрай негативне ставлення до проблем дітей з боку районних установ, які повинні опікуватись питанням захисту прав дітей. Таку ж інформацію 05 лютого 2016 року ОСОБА_2 виклала в усній заяві перед депутатами на черговому засіданні сесії Розівського району Запорізької області. Посилаючись на неправдивість викладеної інформації в зазначеній статті, ОСОБА_1 просить суд визнати її недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, зобовязати редактора ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, поширену у зазначений вище спосіб, шляхом публікації її офіційного вибачення, перед нею про те, що нею поширена інформація недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, як начальником служби у справах дітей Розівської районної державної адміністрації Запорізької області (далі ССД Розівської РДА)у строк не пізніше десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, на першій сторінці та тому ж місці газети, а також зобовязати редактора ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію поширену нею на засіданні сесії Розівської районної ради Запорізької області 05 лютого 2016 року шляхом вибачення перед нею про те, що нею поширена інформація недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, як начальника ССД Розівської РДА на найближчій сесії Розівської районної ради Запорізької області після дня набрання рішенням суду законної сили. Крім того ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_2 редактора газети «Роз-інформ» на її користь кошти в сумі 20000 грн. в якості компенсації за завдану їй моральну шкоду та суму в розмірі 1102 грн. за оплату судового збору за подання даного позову до суду.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

У пункті 14 Постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Пленум Верховного Суду України розяснив, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК України. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Зазначені вимоги закону позивачем при складанні позовної заяви повною мірою не дотримані.

Так, частинами першою та другою ст.26 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. При цьому, визначення такого процесуального статусу як «заінтересована особа» ЦПК України не містить.

При цьому, ОСОБА_1 визначила ОСОБА_4 заінтересованою особою, однак позивачем не вказано яким чином рішення за вказаною позовною заявою, поданою ОСОБА_1 як фізичною особою може стосуватися фізичної особи ОСОБА_4 та вплинути на права та обовязки останнього.

Також, позивачем вказано в якості відповідача ОСОБА_2 - редактора Розівської районної газети «Роз-інформ» Розівської районної ради Запорізької області, проте адресою місця проживання вказаної особи зазначена адреса редакції зазначеної газети. При цьому, позивач не конкретизувала те, чи звертається вона до ОСОБА_2 саме як до редактора газети, чи як до автора відповідної статті.

Слід зазначити, що у пункті 9 Постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Пленум Верховного Суду України розяснив, що якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу (2782-12) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

Таким чином, позивачу необхідно визначитись із субєктним складом осіб у даному позові, вказавши їх статус та правильне місце проживання (місце знаходження).

Також, позивач не зазначає про те, за яких обставин їй стало відомо про суть оголошеної ОСОБА_2 05 лютого 2016 року на засіданні сесії Розівської районної ради Запорізької області усної заяви, яка, на думку позивача, є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує її права та свободи, ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, саме як фізичної особи чи (або) начальника ССД Розівської РДА. Крім того, позивач не послалася на належні та достовірні докази, якими підтверджується обставина поширення ОСОБА_2 конкретної інформації конкретного змісту саме 05 лютого 2016 року на засіданні сесії Розівської районної ради Запорізької області.

До того ж, ОСОБА_1 заявлена вимога про зобовязання редактора ОСОБА_2 спростувати, на переконання позивача, недостовірну інформацію, яка ніби то була поширена відповідачем на сесії Розівської районної ради запорізької області 05 лютого 2016 року, без вказівки на відповідні посилання чому вищевказана вимога стосується ОСОБА_2 саме як редактора, а не як фізичної особи.

Крім того, у пункті п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим

благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

До того ж, у пункті 7 Постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Пленум Верховного Суду України розяснив, що відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК України, та враховувати положення статей 1,12 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Позивач ОСОБА_1 звертається до суду, як фізична особа з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, при цьому не зазначаючи яким чином поширена інформація стосується її як фізичної особи та які саме особисті немайнові права в такому випадку було порушено. Разом з тим, позивач вимагає спростувати недостовірну інформацію та вибачитись перед нею саме як перед начальником ССД Розівської РДА. Таким чином, позивачем не конкретизовано чи було порушено її особисті немайнові права та завдано моральної шкоди їй як фізичній особі чи вона діє як представник юридичної особи.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач при подачі позову до суду вищевказані вимоги закону не виконала та не надала належний документ, що підтверджує сплату судового збору у справі за її позовом в повному обсязі, виходячи з того, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

До позовної заяви долучено дві квитанції про сплату судового збору за №0.0.517330979.1 від 10 березня 2016 року на суму 551 грн. 20 коп. та за №0.0.517362502.1 від 10 березня 2016 року на суму 551 грн. 20 коп..

Підпунктом 5 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру, судовий збір складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогою про відшкодування моральної шкоди, яка становить 1378 грн. 00 коп..

Також, позивач прохає стягнути з відповідача компенсацію за завдану їй моральну шкоду та суму за оплату судового збору за подання даного позову до суду шляхом поштового перерахування коштів на її імя, на її адресу, фактично прохаючи встановити порядок виконання судового рішення в частині стягнення коштів, однак не посилається на норми цивільного законодавства, якими передбачене встановлення такого порядку, з огляду на те, що виконання рішення суду в цій частині відноситься до компетенції Державної виконавчої служби, а не суду.

Крім того, слід звернути увагу позивача, на те, що примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності,честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання нової позовної заяви та її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, складену та підписану згідно з вимогами цивільного процесуального закону, з урахуванням виявлених недоліків, а також надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому Законом розмірі за вимогою про відшкодування моральної шкоди,.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування завданої моральної шкоди, - залишити без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви надати позивачу ОСОБА_1 строк в межах 3 (трьох) днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Кущ