АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4980/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22ц/774/1691/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 59 (1) суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем Гладиш К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 із позовом про відшкодування шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь в розмірі 90 000 грн. та накласти арешт на нерухоме та рухоме майно з забороною його відчуження і кошти відповідача. В обгрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що на підставі договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року вона з ПП «Дніпрянка» використовує у своїй діяльності обладнання, яке державною виконавчою службою вилучено та за Актами від 03 серпня 2011 року і 15 листопада 2011 року передано на зберігання відповідачу ОСОБА_4 Зазначені акти згодом скасовано, однак відповідач відмовився повертати їй обладнання, передане йому на відповідальне зберігання.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне зясування обставин справи. Зокрема, на її думку, судом не взято до уваги, те що опис належного їй на підставі договору від 18 квітня 2000 року майна, проводився без її участі, що порушує її права як співвласника майна. Крім того, вважає, що судом проігноровано те, що описане майно прийнято на зберігання відповідачем ОСОБА_4 як фізичною особою, а не Нікопольським обласним підприємством оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_4 Також вважає, що судом не враховано, що опис та арешт, в порушення вимог чинного законодавства, здійснено стосовно всього майна без урахування частки майна, належної їй, як його співвласнику, на підставі договору від 18 квітня 2000 року, у звязку із чим вона має право вимагати усунення порушення її прав.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявились, причини неявки суду не повідомили.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ПП „Дніпрянка" суми боргу 78 439,54 грн. описано й арештовано майно ПП «Дніпрянка» та передано на зберігання стягувачу - Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_4 (а.с. 6-7, 8-9).

Постановою начальника Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції 04 грудня 2012 року зазначені вище акти опису й арешту майна скасовано (а.с.12).

06 вересня 2013 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ПП „Дніпрянка" суми боргу 78 439,54 грн. описано й арештовано майно ПП «Дніпрянка» та передано на зберігання стягувачу - Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_4 (а.с.13-14).

Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_3 зазначила, що вона є співвласником вилученого обладнання, та просила суд відшкодувати відшкодувати їй збитки відповідно до реальної вартості майна в розмірі 90 000 грн. та накласти арешт на нерухоме та рухоме майно з забороною його відчуження і кошти відповідача, посилаючись на договір про спільну діяльність, укладений із ПП «Дніпрянка».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вказаної статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Таким чином, при предявленні вимоги про вiдшкодування неотриманих доходiв (упущеної вигоди) законодавець покладає на позивача обовязок довести, що цi доходи (вигода) не є абстрактними, а дiйсно були б ним отриманi якби його право не було порушене.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Колегія суддів вважає, що позивачем, у порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, не доведено того, що вона є співвласником спірного майна та у звязку з передачею його на відповідальне зберігання директору Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі ОСОБА_4 у період його вилучення їй було завдано збитки у вигляді відсутності майна та його розукомплектації.

Посилання позивача на договір про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року не можуть свідчити про належність обладнання на праві власності ОСОБА_3 та ПП «Дніпрянка», оскільки цим договором передбачено передачу учасником спільної діяльності ОСОБА_3 субєкту господарювання - ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної мети, однак жодним чином не визначено ані підстави набуття права власності учасником спільної діяльності на майно, придбане ПП «Дніпрянка», ані порядок та розміри отримання нею доходів саме від використання обладнання.

Встановивши, що у справі відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_3, придбаною на підставі договору про спільну діяльність, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам по справі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи та висновками оскаржуваного рішення суду, із якого убачається, що суд розглянув справу в межах заявлених позивачкою позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, яким суд надав належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що описане майно прийнято на зберігання відповідачем ОСОБА_4 як фізичною особою, а не Нікопольським обласним підприємством оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи (а.с.6-9).

Доводи позивача про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю і вона, як співвласник майна, має право вимагати усунення порушення її прав, також є безпідставними, оскільки позивачем не доведено право власності на дане майно та факт порушення відповідачем її прав чи законних інтересів.

Так, позивачем не надано суду для огляду оригінал договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року, укладеного між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Дніпрянка», та оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 146 від 25 квітня 2000 року про внесення ОСОБА_3 до каси Приватного підприємства «Дніпрянка» 150 000 грн. для придбання обладнання мукомольного цеху, а копії неналежно завірені копії вказаних документів колегія суддів не може прийняти належним та допустимим доказом по справі.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: