АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 664/1406/16-ц Головуючий в І інстанції Никифоров Є.О.
Номер провадження 22-ц/791/2389/16 Доповідач Стародубець М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Стародубця М.П.,

суддів: Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивачі звернулись до суду з вказаним вище позовом, у якому просили розірвати договір оренди землі від 02 листопада 2010 року, зареєстрований відділом Держкомзему у Цюрупинському районі Херсонської області 05 квітня 2011 року за № 00015, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 26 квітня 2016 року вони звернулися до орендаря на підставі пункту 13 договору з пропозицією перегляду і зміни його умов в частині орендної плати до величини, обчисленої з урахуванням проведеної індексації нормативної грошової оцінки землі згідно чинному законодавству та запропонували йому в строк до 15 травня 2016 року підготувати й підписати відповідні додаткові угоди. Проте відповідачем не повідомлено їх про прийняте рішення, у зв'язку з чим позивачі вважають, що договір підлягає розірванню.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2016 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 52,92 га, укладений 02 листопада 2010 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1, та зареєстрований відділом Держкомзему у Цюрупинському районі Херсонської області.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом не надано належної оцінки доказам, та прийняте воно з порушенням норм матеріального права.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_7 просить її відхилити, а рішення місцевого суду, як законне й обгрунтоване, залишити без змін.

Заслухавши доповідача й осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що орендарем необґрунтовано відмовлено у підписанні додаткової угоди, що вбачається з ненадання відповіді на пропозицію орендодавця переглянути розмір орендної плати, і це є істотним порушенням умов договору, а саме п. 13, внаслідок чого орендодавці позбавлені передбаченого договором права на перегляд орендної плати та отримання її в більшому ніж передбачено угодою розмірі.

Проте колегія суддів вважає висновки суду необґрунтованими і такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам цивільного законодавства, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02 листопада 2010 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір оренди належних їм на праві власності земельних ділянок , зареєстрований 05 квітня 2011 року відділом Держкомзему у Цюрупинському районі Херсонської області, строком на десять років з часу державної реєстрації.

Пунктами 9, 10 вказаного договору передбачено, що розмір орендної плати визначено в сумі 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, який у грошовій формі становить 3003,21 грн., а обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством за затвердженими Кабінетом Міністрів формами, що заповнюються під час укладення договору або зміни чи продовження договору. Відповідно п.13 договору розмір орендної плати переглядається один раз у три роки, зокрема: у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів та зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що при укладенні договору оренди землі позивачі, в особі їх представника, та відповідач визначили умови договору, а саме: зазначили нормативну грошову оцінку землі, розмір орендної плати, підстави його перегляду та строки внесення, зареєструвавши його в установленому законом порядку, тому він породжує для сторін певні права та обв'язки.

26 квітня 2016 року на адресу орендаря представником позивачів ОСОБА_7 була надіслана письмова пропозиція підготувати та підписати додаткові угоди до договору в частині зміни розміру орендної плати до величини, обчисленої з урахуванням проведеної індексації нормативно грошової оцінки землі згідно чинному законодавству. Вказану пропозицію орендар отримав, але відповіді, як встановлено судом й це він визнає, не надав.

Оскільки за згодою сторін зміни до договору не внесені, позивачі просили розірвати його у судовому порядку з підстав, передбачених ст. 652 ЦК України. В процесі розгляду спору , позовні вимоги не уточнювались та не змінювались, а тому підлягають розгляду в межах заявлених вимог у позовній заяві.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі: невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умов договору; випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою ст. 652 ЦК України, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно,чого за встановленими у справі обставинами, колегія суддів не вбачає.

Зокрема, наявність передбаченої п.1 ч.2 ст.652 ЦК України підстави - що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, спростовується змістом договору, а саме у п.13 договору оренди сторони передбачили можливість такої зміни обставин, як підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством та домовилися про перегляд у зв'язку з цим орендної плати.

На вказані обставини та норми закону місцевий суд не звернув уваги, зважаючи на те, що позивачами пред'явлено позов про розірвання договору оренди виключно з підстав, передбачених ст. 652 ЦК України.

Крім того, встановлюючи вину відповідача у порушенні істотних умов договору, місцевий суд не дослідив обставини справи, які свідчать про протилежне.

Так, відповідно п. 13 договору сторони дійшли згоди про можливість перегляду один раз у три роки розміру орендної плати, при цьому п.36 угоди зміна до умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Розмір орендної плати станом на час звернення позивачів до суду не переглядався.

Надсилаючи пропозицію про зміну розміру орендної плати , позивачі поклали обов'язок на орендодавця здійснити самостійно розрахунок розміру орендної плати.

В подальшому звернулись до Головного Управління Держгеокадастру у Херсонській області для визначення вартості належних їм земельних ділянок з метою визначення відповідно розміру орендної плати.

18 липня 2016 року власники земельних ділянок прийняли від орендаря орендну плату у розмірі 6000 грн., яка становила 3000 грн. орендної плати за договором від 02 грудня 2010 року та 3000 грн. за додатковою угодою ( а.с. 70-71). При цьому зазначили про відсутність претензій , що свідчить про погодження розміру орендної плати, запропонованої відповідачем у період 2016 року. Додатково, сторони стверджують про відсутність заборгованості по орендній платі.

Крім того, у вересні 2016 року відповідачем направлені на адресу орендодавців додаткові угоди з визначенням розміру орендної плати. Із заперечень на апеляційну скаргу вбачається, що позивачі не погоджуються з розміром орендної плати, визначеним відповідачем.

Таким чином, на час звернення позивачів до суду та розгляду справи сторони продовжували виконувати умови договору оренди, про що свідчать дії з оплати та прийняття орендної плати, але при цьому між сторонами виник спір щодо розміру орендної плати, але відповідних вимог для вирішення спору в межах даного позову не заявлялось.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне рішення місцевого суду, як помилкове, скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

За наслідками вирішення спору, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнути з позивачів на користь відповідача сплачений останнім за подачу апеляційної скарги пропорційно судовий збір у розмірі 606,32 грн., як це передбачено ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 по 606,32 грн. понесених останнім судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.П. Стародубець

судді: Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко