УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та проживання разом із годувальником за однією адресою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та проживання разом із годувальником за однією адресою.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 10.10.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2, з яким з лютого 2003 року фактично проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та вела з останнім спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що 28.10.2015 був складений відповідний актовий запис №16194. На момент смерті пенсія ОСОБА_2 складала близько 5 000,00 грн., а пенсія ОСОБА_1 - 1 586,04 грн., тобто пенсія померлого була основним джерелом для існування.

Враховуючи, що померлий проживав разом із ОСОБА_1, а зареєстрований був за іншою адресою, що позбавляє останню можливості отримати документи для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, ОСОБА_1 просила встановити факт перебування на утриманні та проживання разом із ОСОБА_2

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року заяву залишено без розгляду, на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 756/5249/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8441/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ОСОБА_1 вказувала, що заява про встановлення факту не містить жодного посилання на існування спору щодо права на отримання пенсійних виплат. Заявником не було подано документи на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Зазначала, що суд при залишенні заяви без розгляду, навіть не вказав в чому конкретно полягає спір.

Враховуючи наведене, просила ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник заявника просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення представника заявника, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 10.10.2003 заявник перебувала у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2 (а.с. 5). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 6). Згідно довідки Центрального об'єднаного УПФУ в м. Києві від 06.04.2016 № 263 пенсія ОСОБА_1 складає 1 586,04 грн. (а.с. 11). Заявник вказує, що померлий проживав разом із ОСОБА_1, а зареєстрований був адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Вказаний факт позбавляє заявника отримати документи для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Суд, при вирішенні питання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 виходив з положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України, зазначивши при цьому, що зі змісту заяви вбачається спір про право на отримання пенсійних виплат, що підлягає вирішенню в порядку позовного провадження за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України передбачений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на зальних підставах.

Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 15 у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вини мають право подавати позов на загальних підставах.

За змістом вказаної Постанови вбачається, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Виходячи з наведених вище правових норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав, визначених ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не зверталася до органів Пенсійного фонду України з питань призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Також у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності спору про право на отримання такої пенсії.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставини, на які вказувала заявник, і помилково дійшов висновку про залишення заяви без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України, а відтак ухвала суду суперечить вимогам закону та підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо судом порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: