АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5054/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М. при секретарі Гладченко Ю.І..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 15 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 351 750 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3449,06 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що частину боргу в розмірі 8488 доларів США позивачу було повернуто, що підтверджується актом звірки коштів. Просить змінити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року та постановити нове рішення, яким з урахуванням повернутої суми зменшити суму боргу до 11 512 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 16.12.2015 року становить 269971,42 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2. та його представник ОСОБА_4 просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач взятих на себе зобов'язань за договорами позики не виконав.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом установлено, що 20.05.2012 року ОСОБА_3 за договором позики передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 16 000 доларів США, які остатній зобов'язався повернути до 20.11.2012 року.

Факт отримання позичальником суми позики від позикодавця підтверджується підписанням розписки.(а.с.3)

В 2015 року відповідач частково повернув позивачу позику в сумі 1 000 доларів США, що не заперечувалось сторонами.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Проте, у встановлений сторонами строк відповідач не виконав зобов'язань та суму позики не повернув.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики в іноземній валюті, колегія суддів дійшла висновку, що суд не врахував вимог ст. ст. 192, 533 ЦК України про те, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, а використання іноземної валюти на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За таких обставин, оскаржуване рішення відповідно до ст.309 ЦПК України слід змінити визначивши грошове зобов'язання, яке має бути виконане у гривнях.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 375 000 грн., що за офіційним курсом НБУ становить 15 000 доларів США., а також судовий збір в сумі 3449 гривень 06 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді