Справа № 638/2706/15-ц
Провадження № 2/638/686/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І. О.

за участю секретарів Виставної А. М., Самогньозд О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_4, в інтересах якого дії опікун ОСОБА_5, третя особа служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 27.02.2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати за ним ОСОБА_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

11.03.2015 року ОСОБА_1 подав до Дзержинського районного суду м. Харкова уточнену позовну заяву, в якій просить суд визнати за ним ОСОБА_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2. Встановити факт його проживання з ОСОБА_6 однією сімєю.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що з 2006 р. по 03.09.2014 р. він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3. Він вважав ОСОБА_6 своєю дружиною, вони вели спільно господарство, придбавали майно. 13.07.2008 р. у них народився спільний син ОСОБА_4. У звязку з тим, що ОСОБА_6 не погоджувалася на юридичне оформлення його батьком дитини, тому він не був записаний батьком їхнього сина. В 2011 році вони за спільні кошти купили квартиру за 47 тисяч доларів, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, в якій він зробив ремонт: замінив вхідні двері, встановив нові металопластикові вікна, провів кабельне телебачення та Інтернет, щоб їхня дитина мала можливість переглядати дитячі програми. Він піклувався про родину, вони разом відпочивали, він водив дитину в садок, турбувався про здоровя дитини та дружини. 03.09.2014 р. його дружина померла, тому він на підставі ст. ст. 69 71, 74 СК України має право на половину квартири, придбаної в період перебування у фактичних шлюбних відносинах, і звязку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7, який діє на підставі нотаріальної довіреності від 09.10.2014 р., посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованою в реєстрі за № 974, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені.

Від представника відповідачів ОСОБА_9, яка діє від імені ОСОБА_3 на підставі нотаріальної довіреності від 27.03.2015 р., посвідченою державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_10, зареєстрованою в реєстрі за № 1 541, від імені ОСОБА_2 на підставі нотаріальної довіреності від 27.03.2015 р., посвідченою державним нотаріусом Богодохівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_10, зареєстрованою в реєстрі за № 1 543, надійшли заперечення на позов 20.05.2015 р., в яких вона зазначає, що відповідачі категорично заперечують проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Її довірителі є батьками ОСОБА_6, в липні 2011 року батьки для своєї доньки придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_3, в якій їхня донька проживала з липня 2001 року по червень 2014 року. В 2006 році ОСОБА_6 познайомилася з ОСОБА_1 та вони почали зустрічатися. 13.07.2008 р. ОСОБА_6 народила сина, батько якого був записаний зі слів матері. Пологи у ОСОБА_6 були складними, тому вона разом із сином переїхала до своїх батьків до м. Богодухова, Харківської області, де проживала майже один рік, за цей час ОСОБА_1 приїздив в гості до ОСОБА_6 кілька разів, при цьому не надав ніякої допомоги ні на утримання сина, ні на утримання ОСОБА_6, всі фінансові витрати здійснювали батьки ОСОБА_6 В 2009 р. ОСОБА_6 повернулася разом із сином до м. Харкова, куди ОСОБА_1 почав періодично приходити, при цьому вони спільно не проживали, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. В 2010 р. ОСОБА_6 тяжко захворіла, в неї виявили онкологічну хворобу, в цьому ж році зробили операцію з видалення злоякісної пухлини. В період хвороби та подальшої реабілітації ОСОБА_6 проживала у своїх батьків в м. Богодухові, догляд за нею та за її дитиною здійснювали її батьки та старша сестра, ОСОБА_1 не здійснював догляду ні за ОСОБА_6, ні за її дитиною, він не надавав ніякої матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_6 В 2011 році відповідачі вирішили придбати своєму онуку квартиру, яку вирішити оформити на свою доньку ОСОБА_6 Коли стан здоровя ОСОБА_6 поліпшився, вона разом із сином повернулася в м. Харків, проте в 2013 році хвороба почала прогресувати, у ОСОБА_6 виявили метастази, вона потребувала стороннього догляду, з цього часу разом із ОСОБА_6 та її сином, проживала мати ОСОБА_6 З червня 2014 року і до своєї смерті ОСОБА_6 проживала у своїх батьків в м. Богодухові, при цьому ОСОБА_1 не надав матеріальної допомоги ні на утримання сина, ні на утримання ОСОБА_6, не приймав участі у витратах на поховання, навіть не навідував ОСОБА_6 в складний період її життя. За весь час знайомства ОСОБА_6 з позивачем, вони лише один раз спільно відпочивали, весь інший час ОСОБА_6 їздила на відпочинок разом зі своєю старшою сестрою. Під час хвороби ОСОБА_6 ніякого піклування про неї з боку позивача не було. Весь обсяг відповідальності та турботи про ОСОБА_6 здійснювали її батьки та сестра. Окрім цього, всі сімейні свята, Новорічні свята тощо ОСОБА_6 проводила в колі сімї та друзів, а ОСОБА_1 лише кілька разів був присутній на таких спільних заходах. Тобто ОСОБА_6 та позивач не були повязані спільним побутом, не мали взаємних прав та обовязків в розумінні частини 2 статті 3 СК країни, оскільки вони не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету, у них не було спільних витрат та ними не придбавалось майно в інтересах сімї. ОСОБА_6 ніколи не сприймана їх відносини з позивачем, як фактичні шлюбні відносини. Спірна квартира була придбана батьками ОСОБА_6, за їх власні кошти. Мати ОСОБА_6 ОСОБА_3 є приватним підприємцем в м. Богодухові, Харківської області, вона має торгівельну палатку, де реалізовується одяг. ОСОБА_6 допомагала матері у здійсненні цієї торгівельної діяльності. Для придбання спірної квартири АДРЕСА_5, вартість якої відповідно до договору купівлі продажу від 03 листопада 2011 року становила 46000 доларів США, відповідачам по справі не вистачало 22000 доларів США, які вони позичили у борг у ОСОБА_5 у розмірі 12000 доларів США; у ОСОБА_11 у розмірі 8000 доларів США та ОСОБА_12 у розмірі 2000 доларів США, що підтверджується розписками від 01 жовтня 2011 року. В 2011 році, під час огляду спірної квартири АДРЕСА_5, позивач присутній не був, як не був присутній і під час укладення договору купівлі продажу зазначеної квартири. Ремонт у спірній квартирі після її придбання ОСОБА_6 робив її батько ОСОБА_2 за власні кошти. Оскільки відсутні належні докази з боку позивача щодо проживання його та ОСОБА_6 однією сімєю та придбання спірної квартири АДРЕСА_5 за спільні кошти або внаслідок трудової участі обох партнерів цивільного шлюбу, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки позов не обґрунтований та такий, що не відповідає дійсності. Він повністю підтримав письмові заперечення на позов.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності та за участю її адвоката ОСОБА_13

Адвокат ОСОБА_13, яка діє від імені ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 21.10.2015 р., та від імені ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги від 21.10.2015 р., свідоцтво № 274 про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на підставі рішення кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Підтримала раніше надані суду заперечення на позов.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка є одночасно опікуном малолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5, яка діє на підставі нотаріальної довіреності від 12.12.2015 р., посвідченою приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_14, зареєстрованою в реєстрі за № 1770, а від імені малолітнього на підставі розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 20 жовтня 2014 року № 341, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Вона пояснила, що її сестра ОСОБА_6 ніколи не вважала, що ОСОБА_1 її чоловік, з яким вони проживають однією сімєю. В них дійсно були усталені статеві відносини, але її сестра, починаючи з народження дитини практично весь час проживала з батьками в м. Богодухові, після того, як в 2010 році у сестри виявили онкологічне захворювання, догляд за нею здійснювала їхня мати та вона. Також вона здійснювала догляд за дитиною своєї сестри, в подальшому стала опікуном дитини. ОСОБА_1 не турбувався за родину, не надавав матеріальної допомоги не тільки на утримання ОСОБА_6, але й на її лікування та утримання їхнього спільного сина. Дитиною не цікавився, не виявляв бажання виховувати дитину. Дитина до першого класу пішла в м. Богодухові.

Від представника третьої особи служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_15 надійшло клопотання про слухання справи за відсутності їхнього представника, в якому просить врахувати інтереси малолітньої особи та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За договором купівлі продажу квартири від 12.07.2001 р., ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 продали, а ОСОБА_6 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_3, яка складається з двох кімнат і має розмір загальної площі 49,5 кв. м. і житлової площі 28,4 кв. м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_20, зареєстрований в реєстрі за № 5549.

ОСОБА_3 зареєстрована фізичною особою підприємцем з 05.11.2003 р., номер запису про включення відомостей про фізичну особу підприємця до ЄДР 0000243, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_4 народився 13 липня 2008 року в м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 02.08.2008 р. зроблено відповідний актовий запис за № 3319. Його батьками записані: батько ОСОБА_21, мати ОСОБА_6, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.08.2008 р. серія 1 ВЛ № 132351.

Між СПД ФО ОСОБА_22 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладений договір поставки віконних та дверних систем № 1 від 14.08.2008 р.

За п. п. 1.1. п. 1 даного договору виконавець зобовязується передати замовнику в строки, що передбачені даним договором у власність віконні системи, дверні системи, аксесуари до віконних та дверних систем (далі продукція) в асортименті та кількості, що передбачена в специфікації, яка є невідємною частиною даного договору, а замовник зобовязується прийняти продукцію та сплатити за ціною, що встановлена даним договором.

За п. п. 3.1. п. 3 даного договору загальна вартість за договором складає 2370,00 грн.

За п. п. 4.1. п. 4 даного договору здавання та прийом продукції здійснюється в присутності представників обох сторін шляхом складання акту прийому передавання продукції.

Адреса замовника вказана: АДРЕСА_6.

Між ФО П ОСОБА_23 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладений договір на виготовлення продукції від 15.08.2008 р.

За п. п. 1.1., 1.2. п. 1 договору на виготовлення продукції від 15.08.2008 р. замовник доручає (приймає), а виконавець приймає на себе (передає) виготовлення та монтаж дверей металевих в кількості 1 шт., строк виготовлення та монтажу до 03.09.2008 р.

За п. п. 2.1. п. 2 договору на виготовлення продукції від 15.08.2008 р. за виконання робіт за даним договором замовник сплачує виконавцю 2600,00 грн.

Адреса замовника: АДРЕСА_3.

Суду ОСОБА_1 надані копії товарних чеків та накладних про купівлі будівельних матеріалів: від 17.10.2008 р. на суму 977,65 грн.; від 17.10.2008 р. на суму 1078,95 грн.; від 02.11.2008 р. на суму 3528,00 грн.; від 18.11.2008 р. на суму 1139,00 грн., від 01.12.2008 р. на суму 42,00 грн.;

ОСОБА_1 надано суду копію договору на виконання ремонтно оздоблювальних робіт без номеру та дати, відповідно до п. п. 1.1. п. 1 підрядник зобовязується виконати роботи, вказані до даного договору, які є відємною частиною договору за адресою: АДРЕСА_3. За п. п. 3.2. п. 3 на момент підписання даного договору дата завершення робіт 30.12.2008 р. за актом виконаних робіт від 25.12.2008 р., виконано робіт на суму 16969,00 грн.

21.05.2011 р. ОСОБА_1 виданий паспорт споживача послуг інформаційної мережі за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до простої письмової розписки від 01.10.2011 р. ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_12 борг в сумі 2000,00 доларів США до 15.10.2016 р.

Відповідно до простої письмової розписки від 01.10.2011 р. ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_11 борг в сумі 8000,00 доларів США до 20.10.2015 р.

Відповідно до простої письмової розписки від 01.10.2011 р. ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_5 борг в сумі 12000,00 доларів США до 20.09.2017 р.

Між ОСОБА_24 (продавець), який діє від свого імені та від імені членів своєї родини та ОСОБА_3 (покупець) укладений договір зобовязання укласти договір купівлі продажу від 02.10.2011 року. За п. 1 цього договору продавець має намір передати у власність, а покупець прийняти та оплатити у нотаріуса ОСОБА_25 однокімнатну квартиру за адреосю: АДРЕСА_4. Продавцем визначена ціна договору в розмірі 368000,00 грн., що еквівалентно 46000,00 доларам США.

За договором купівлі продажу квартири від 03.11.2011 р. ОСОБА_24 продав, а ОСОБА_6 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_4. Квартира складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 32,98 кв. м., житловою площею 16,2 кв. м. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_26, зареєстровано в реєстрі за № 4773. В п. 3 договору купівлі продажу квартири від 03.11.2011 р. зазначено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за суму 368000,00 грн., що становить еквівалент 46000,00 доларів США.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 32115705 від 21.11.2011 р., право власності за квартиру за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_6 21.11.2011 р. Аналогічні відомості зазначені в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 35524610 від 26.03.2015 р. 17:08:31.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 0 від 04.06.2013 р., батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, записаний ОСОБА_21 на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

ОСОБА_6 склала заповіт 11.01.2014 р. в м. Богодухові, Харківської області, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження: спадкоємицею всього майна, яке буде належати їй на день смерті, де б таке не містилось та з чого б воно не складалось, а також всього того, що згідно із законодавством України може бути успадкованим у повному обсязі вона призначає матір: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт посвідчено ОСОБА_10 державним нотаріусом Богодухівського держнотконтори Харківської області, зареєстровано в реєстрі за № 1 63.

ОСОБА_6 померла 03.09.2014 року у віці 38 років, про що 03.09.2014 р. складено відповідний актовий запис № 204. Місце смерті: м. Богодухів, Харківська область. Місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційного служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.09.2014 р. серія I ВЛ № 457248.

В лікарському свідоцтві про смерть № 269 від 03 вересня 2014 року комунального закладу охорони здоровя «Центр первинної медико санітарної допомоги Богодухівського району» зазначається, що ОСОБА_6 померла 03 вересня 2014 року, причина смерті ракова інтоксикація, приблизний час між початком захворювання і смертю близько трьох років.

Розпорядженням голови Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_27 від 11.09.2014 р. № 290 наданий статус дитини сироти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у даний час проживає у тітки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_7.

Розпорядженням голови Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_27 від 20.10.2014 р. № 341 призначено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 опікуном над малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до протоколу замовлений послуг та обладнання № _4900518 від 24.10.2014 р. абонент ОСОБА_1 замовив у ТОВ «ОСОБА_22 Кабель» послугу доступу до ТБ + Інтернет за адресою: м. Харків, ЛенінаАДРЕСА_8.

Суду надані копії квитанції про сплату за комунальні послуги за квартиру за адресою: АДРЕСА_3 за такі періоди: з січня 2011 р. по грудень 2011 р., платником зазначена ОСОБА_6

Суду надані копії квитанції про сплату за комунальні послуги за квартиру за адресою: АДРЕСА_4 за такі періоди: з жовтня 2011 р. по серпень 2014 року, платником зазначена ОСОБА_6

Квитанції про сплату за комунальні послуги за червень 2014 року, липень 2014 року, серпень 2014 року підписані ОСОБА_1

Суду ОСОБА_1 надані копії квитків на автобус за такі дати: 19.05.2014 р. з Харкова до Богодухова; 20.05.2014 р. з Богодухова до Харкова; 25.07.2014 р. з Харкова до Богодухова; 28.07.2014 р. з Богодухова до Харкова; 02.08.2014 р. з Харкова до Богодухова; 04.08.2014 р. з Богодухова до Харкова; 11.08.2014 р. з Богодухова до Харкова; 16.08.2014 р. з Харкова до Богодухова; 18.08.2014 р. з Богодухова до Харкова; 23.08.2014 р. з Харкова до Богодухова; 03.09.2014 р. з Харкова до Богодухова; 07.09.2014 р. з Богодухова до Харкова; 13.09.2014 р. з Харкова до Богодухова; 15.09.2014 р. з Богодухова до Харкова; 22.09.2014 р. з Харкова до Богодухова; 24.09.2014 р. з Богодухова до Харкова; 26.10.2014 р. з Харкова до Богодухова; 26.10.2014 р. з Богодухова до Харкова; 07.12.2014 р. з Харкова до Богодухова; 07.12.2014 р. з Богодухова до Харкова;

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 18.02.2015 р. № 91 «Про закріплення за дітьми права проживання, користування житловою площею» закріплено за дітьми право проживання, користування житловою площею згідно з додатком. В додатку чотири зазначено: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мати якого померла 03.09.2014 (свідоцтво про смерть серія I ВЛ № 457248, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області). Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вирішено закріпити за малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, право проживання та користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_9. Вирішено закріпити за малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, право проживання та користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_10. Директору КП «Жилкомсервіс» необхідно взяти на контроль питання збереження житла за малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно з п. п. 4.2, 4.3 даного рішення відповідно до законодавства України. Начальнику служби у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради ОСОБА_28 вжити заходів щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо обтяження права користування житловим приміщенням згідно з п. п. 4.2, 4.3 даного рішення.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 37223430 від 07.05.2015 р. 12:13:17, зареєстровано обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 18.01.2016 р. по справі № 613/1743/14 Ц, номер провадження 2/613/7/16 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Вирішено визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, народився в м. Харкові, біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в м. Харкові. Вирішено зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 3319 від 02 серпня 2008 року про народження 13 липня 2008 року ОСОБА_4, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до інформації комунального закладу дошкільний навчальний заклад (ясла садок) № 399 комбінованого типу Харківської міської ради № 8 від 23.02.2016 р. зазначається, що ОСОБА_4 відвідував дошкільний заклад з 27.08.2011 р. по 27.06.2014 р. У свідоцтві про народження дитини батьком зазначений ОСОБА_21. Співробітникам закладу батьки ОСОБА_29 представлялися, як подружжя. Приводили та забирали ОСОБА_4 мама, тато, бабуся. Після погіршення здоровя мами, дитину приводив та забирав батько, іноді бабуся. Дитячі свята, батьківські збори відвідували мама, тато, останні 3 місяці батько.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.04.2016 р. по справі № 613/1743/14 Ц, провадження № 22 Ц/790/1904/16 рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 18 січня 2016 року змінено. Виключено з другого абзацу резолютивної частини рішення слово «біологічним». Рішення в частині зобовязання відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 3319 від 02 серпня 2008 року про народження 13 липня 2008 року ОСОБА_4, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

В довідці комунального закладу охорони здоровя «Центр первинної медико санітарної допомоги Богодухівського району» від 13.09.2016 п. № 02 17/412 зазначається, що ОСОБА_6 проживала та знаходилась під наглядом КЗОЗ «ЦПМСД Богодухівського району» лікаря загальної практики сімейного лікаря ОСОБА_30 з грудня 2013 року по 03 вересня 2014 року. Діагноз: рак молочної залози, множинні метастази в головний мозок, легені, печінку, кісткову систему.

Допитаний в судовому засіданні 16.12.2015 р. свідок ОСОБА_31 пояснила, що вона проживає в квартирі № 2 та є сусідкою ОСОБА_6 та ОСОБА_1. ОСОБА_32 проживала в квартирі по вул. Новгородській з 2005 року, вони з ОСОБА_1 були ідеальною парою, ходили разом на джерело, гуляли з дитиною, ОСОБА_1 водив дитину до садочка, займався його вихованням, робив ремонт в квартирі у серпні вересні 2008 р. ОСОБА_1 в квартирі проживав з 2005 року до вересня 2014 року, дитина була весь час з ОСОБА_1, саме він займався її вихованням.

Допитаний в судовому засіданні 16.12.2015 р. свідок ОСОБА_12 пояснив, що знайомий з ОСОБА_6 з 1999 року, кожні вихідні ОСОБА_6 приїздила до батьків в Богодухів, ОСОБА_32 повідомляла, що ОСОБА_1 для неї друг. Коли народилася дитина, ОСОБА_6 більше ніж рік після народження дитини проживала у своїх батьків в м. Богодухові. В 2011 році ОСОБА_6 захворіла, весь 2011 рік вона жила у батьків в Богодухові, вона звернулася до нього з проханням позичити кошти на купівлю квартири, оскільки вона хворіла та їй була необхідна допомога батьків в догляді за дитиною, вони мали намір купити квартиру, щоб батьки жили поряд в Харкові та допомагали їй. Практично весь 2014 рік ОСОБА_6 жила у батьків, вихованням дитини займалися її батьки та старша сестра.

Допитаний в судовому засіданні 16.12.2015 р. свідок ОСОБА_11 пояснила, що з ОСОБА_1 вона познайомилася в 2012 році, коли вони разом зустрічали Новий рік. В 2008 2009 р. ОСОБА_6 з дитиною проживала у батьків в м. Богодухові. В кінці 2009 р. ОСОБА_6 разом зі своєю матірю поїхала до м. Харкова, її мати практично весь час проживала з ОСОБА_6, допомагала їй з дитиною. Вона позичила Толіку 8000,00 дарів США на купівлю квартири.

Допитаний в судовому засіданні 16.12.2015 р. свідок ОСОБА_33 пояснив, що з ОСОБА_6 знайомив з дитинства, ОСОБА_6 ОСОБА_1 називала другом, з 2008 року ОСОБА_6 майже увесь час жила у батьків в м. Богодухові, Юру він бачив 2 3 рази в житті, коли ОСОБА_6 захворіла, то гроші на лікування збирав майже весь Богодухів, після операції ОСОБА_6 жила у батьків, її батьки вирішили придбати квартиру в м. Харкові, тому зайняли у нього кошти в розмірі 10000,00 доларів США, дитина майже весь час жила в м. Богодухові.

Допитаний в судовому засіданні 10.03.2016 р. свідок ОСОБА_34 пояснив, що в жовтні 2008 р. він робив ремонт в квартирі АДРЕСА_11, договір він підписував з ОСОБА_1, матеріали вони купували разом, на закінчення робіт приїздила дружина ОСОБА_1 ОСОБА_6, останній її представив саме дружиною, під час ремонту крім ОСОБА_1 в квартирі нікого не було, акт приймання він підписував з ОСОБА_1, загальний розрахунок 20000,00 грн. Після 2008 року вони перестали спілкуватися з ОСОБА_1.

Допитаний в судовому засіданні 17.06.2016 р. свідок ОСОБА_35 пояснила, що вона сусідка ОСОБА_1 та ОСОБА_6, ОСОБА_1 постійно проживав з ОСОБА_6, водив дитину в садок, в гостях у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 вона ніколи не була.

Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити як обсяг спільного нажитого майна, так і зясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сімєю; спільний побут; взаємні права та обовязки (ст. ст. 3, 74 СК України).

Встановлення обставин щодо факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки має значення для поширення на майно, яке набуте чоловіком та жінкою за час спільного проживання, режиму права спільної сумісної власності та вирішення інших вимог таких осіб. Тобто саме від встановлення факту, який має юридичне значення, залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із установленої законодавством презумпції правового режиму майна, набутого жінкою та чоловіком, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, обовязок доведення належності майна на праві приватної власності комусь із них лежить на цих особах.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Отже, проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обовязків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сімєю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обовязків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Для встановлення таких обставин зясовується час набуття та джерело отримання коштів на придбання майна, що є обєктом поділу.

Звертаючись із позовом про визнання права власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_4, позивач зазначив, що перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах та вони за спільні кошти придбали цю квартиру, що є підставою для застосування до набутого в той час майна правил ст. ст. 69 70, 74 СК України.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 він перебував з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року по 03.09.2014 року, тобто по день смерті останньої, вони вели спільне господарство, придбавали майно, 13.07.2008 року у них народився спільних син.

Як зазначають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у їхньої доньки були тривалі статеві відносини з ОСОБА_1, але вони не проживали однією сімєю, не мали взаємних обовязків. Після складних пологів та народження у їхньої доньки сина, вона з липня 2008 року по кінець 2009 року проживала в м. Богодухові, ОСОБА_3 здійснювала догляд як за своєю донькою, так і за онуком. В кінці 2009 року ОСОБА_3 разом зі своєю донькою та онуком переїхали до м. Харкова, оскільки ОСОБА_6 не могла в повному обсязі здійснювати догляд за сином, при цьому ОСОБА_1 лише декілька раз приїздив до їхньої доньки в м. Богодухів, при цьому не надавав матеріальної допомоги ні на утримання ОСОБА_6, ні на утримання дитини. В 2009 р. ОСОБА_6 повернулася разом із сином до м. Харкова, куди ОСОБА_1 почав періодично приходити, при цьому вони спільно не проживали, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету. В 2010 р. ОСОБА_6 тяжко захворіла, в неї виявили онкологічну хворобу, в цьому ж році зробили операцію з видалення злоякісної пухлини. В період хвороби та подальшої реабілітації ОСОБА_6 проживала у своїх батьків в м. Богодухові, догляд за нею та за її дитиною здійснювали батьки та старша сестра, ОСОБА_1 не здійснював догляду ні за ОСОБА_6, ні за її дитиною, він не надавав ніякої матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_6, ні на утримання дитини. В 2011 році відповідачі вирішили придбати квартиру, яку вирішити спочатку оформити на ОСОБА_36, для чого було укладено попередній договір про наміри покупки вказаної вище квартири. Однак в день оформлення угоди на сімейній наради батьків та дочки ОСОБА_32, вирішено було оформити правочин на ім."я ОСОБА_6 заради її підримки через не вилікувану хворобу. Коли стан здоровя ОСОБА_6 поліпшився, вона разом із сином повернулася в м. Харків, проте в 2013 році хвороба почала прогресувати, у ОСОБА_6 виявили метастази, вона потребувала стороннього догляду, з цього часу разом із ОСОБА_6 та її сином проживала ОСОБА_3 З червня 2014 року і до своєї смерті ОСОБА_6 проживала у своїх батьків в м. Богодухові.

В описовій частині свого позову позивач зазначає, що він безперервно з 2006 року по 03.09.2014 року проживав разом із ОСОБА_6, а в резолютивній частині свого позову просить встановити факт його проживання з ОСОБА_6 однією сімєю, без зазначення періоду цього спільного проживання.

ОСОБА_1 зазначає, що до моменту смерті ОСОБА_6 вони мешкали разом в м. Харкові, але це спростовується і свідоцтвом про смерть ОСОБА_6, де зазначено місце смерті останньої в м. Богодухові, Харківської області, і інформацією з навчального закладу (ясла садок) № 399 від 23.02.2016 р., де вказується що дитина ОСОБА_4 з 28.06.2014 р. перестав відвідувати ясла садок в м. Харкові, і показами свідка ОСОБА_12, поясненнями відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що з червня 2014 р. і до своєї смерті їхня донька з дитиною мешкали в м. Богодухові.

Ні позивач, ні відповідачі по справі не заперечували того факту, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були інтимні стосунки, вони були коханцями, але відповідачі заперечували той факт, що позивач з ОСОБА_6 проживали однією сімєю та вели спільне господарство на час купівлі квартири по вул. Леніна в м. Харкові.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував того факту, що він не робив ремонт в квартирі за адресою: АДРЕСА_4, не був зареєстрований за цією адресою, не проживав разом із ОСОБА_6 та малолітнім сином за цією адресою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що квартиру за адресою: АДРЕСА_4 вони купували для свого онука ОСОБА_4, оскільки в його доньки ОСОБА_6 виявили онкологічну хворобу, вона потребувала стороннього догляду, тому вони вирішили, що будуть жити в подальшому в цій квартирі з дружиною, будуть допомагати доньці, вирішили оформили квартиру саме на доньку, мати їхнього онука. Оскільки грошей в них не вистачало, вони позичили у знайомих і родичів 22000 доларів США, у ОСОБА_5 12000 доларів США; у ОСОБА_11 8000 доларів США та ОСОБА_12 2000 доларів США, що підтверджується розписками від 01 жовтня 2011 року, а також особистими поясненнями даних осіб, які були допитані з цього приводу в судовому засіданні.

13.07.2008 р. у ОСОБА_6 народився син ОСОБА_4, батько якого записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. За рішенням суду від 18.01.2016 р. ОСОБА_1 визнаний батьком ОСОБА_4, через сім років після народження дитини. Як зазначає ОСОБА_1, раніше ОСОБА_6 не зазначила його батьком дитини, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбу, при цьому він спілкувався із сином, дитина знала, хто його батько.

Тобто за своє життя ОСОБА_6 не вважала своїм чоловіком ОСОБА_1, тому і не записала його батьком своєї дитини, в свою чергу ОСОБА_1 не виявив бажання до смерті ОСОБА_6 визнати себе батьком дитини, доказів того, що в нього були які небудь перешкоди з цього приводу, він суду не надав.

Також враховуючи той факт, що позов про визнання батьківства він подав до Богодухівського районного суду Харківської області 23.09.2014 р., через 20 днів після смерті ОСОБА_6 означає, що дитина в цей час проживала в м. Богодухові, тобто його твердження, що вони з ОСОБА_6 та їхнім спільним сином проживали до дати смерті ОСОБА_6 однією сімєю в м. Харкові, є неправдивими, та такими що спростовуються матеріалами справи.

Також позивачем ОСОБА_1 не надані суду докази того, чи мав він матеріальну можливість придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_4 та походження цих коштів, чи працював він весь цей час, чи мав офіційний заробіток, чи утримував родину. Попередній договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 укладений саме ОСОБА_3, тобто твердження ОСОБА_1, що спірна квартира придбана і за його кошти є неправдивими, та такими, що спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

Як вбачається з медичної картки дитини ОСОБА_4, дитини прибула до м. Харкова з м. Богодухова 22.09.2009 р., на облік в поліклініці м. Харкова він поставлений цієї ж дати 22.09.2009 р.

Тобто після народження та виписки з пологового будинку малолітній ОСОБА_4 знаходився на обліку в поліклініці м. Богодухова, Харківської області до 22.09.2009 р., фактично з моменту виписки з лікарні він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі своєю матірю ОСОБА_6, даний факт також підтвердили відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_33

Тобто твердження позивача ОСОБА_1, що він разом з ОСОБА_6 та їхнім спільним сином проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 13.07.2008 р. по 22.09.2009 р. в АДРЕСА_12 є неправдивими, та такими що спростовуються матеріалами справи та показами свідків.

Ремонт ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 проводив в період з серпня 2008 р. по грудень 2008 р., оскільки в цей час ОСОБА_6 разом з дитиною перебувала у своїх батьків в м. Богодухові, не могла самостійно контролювати хід ремонтних робіт, це за її дорученням робив ОСОБА_1 Свідок ОСОБА_34 підтвердив в судовому засіданні той факт, що дійсно в період проведення ремонтних робіт, в квартирі ОСОБА_6 з дитиною не проживала.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6 2253цс16 від 08.06.2016 р., особам, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, зясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. (постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6 97 цс 11).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у них із ОСОБА_6 не було спільних друзів або знайомих, разом вони ніколи не ходили в гості до його друзів або родичів, він не займався похованням ОСОБА_6, не приймав участі у витратах на лікування ОСОБА_6

Показання свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_35 про те, що ОСОБА_6 з ОСОБА_1 проживали однією сімєю, суд оцінює критично, оскільки особисто свідки бачили лише те, що ОСОБА_1 гуляв з дитиною, відводив та забирав дитину з садочка, при цьому ніхто із цих свідків ніколи не був в квартирі ОСОБА_6

Фотознімки спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_6 та відео спілкування батька із сином самі по собі не підтверджують, що в період придбання ОСОБА_6 спірного нерухомого майна, між нею та позивачем існували усталені відносини, що притаманні подружжю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України.

Після придбання ОСОБА_6 спірної квартири, позивач ОСОБА_1 у ній не зареєстрував місце свого проживання, його особисті речі там відсутні, не надав суду доказів того, що він на час купівлі спірної квартири був спроможним її купити, що в нього були кошти, що він мав офіційний заробіток, а також не зазначив суду мету купівлі цієї квартири. При цьому відповідачі пояснили суду мету купівлі квартири, вони її купували для онука, коштів на купівлю квартири не вистачало, тому частину коштів вони позичили під відповідні розписки, справжність яких позивач не оспорював.

Суд вважає, що позивав не довів того факту, що в період придбання ОСОБА_6 спірної квартири, між сторонами склалися стосунки, що притаманні сімї, що вони за спільні кошти придбали цю квартиру.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду беззаперечних доказів того, що за період з 2006 р. по 03.09.2014 р. він проживав саме однією сімєю з ОСОБА_6, при цьому в іншому шлюбі ніхто з них в цей період не перебував, що між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, зі взаємними правами та обовязками, що у них був спільний побут, а тому в цьому випадку відсутні підстави до застосування до цих правовідносин положення ст. 74 СК України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сам факт перебування з ОСОБА_6 у статевих відносинах, наявність спільної дитини, батьківство якої він визнав вже після смерті матері дитини, фотокартки, відео, які надані позивачем, не можуть свідчити про факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обовязків, тому суд критично оцінює надані позивачем докази та враховує, що позивачем ОСОБА_1 не надано жодного належного і допустимого доказу про те, що саме з 2006 р. по 03.09.2014 р. він проживав з ОСОБА_6 однією сімєю і ними за спільні кошти було придбано спірне майно, а тому вимоги про визнання права спільної сумісної власності на житлову квартиру та визнання за ним права власності на 1/2 частину житлової квартири не можуть бути задоволені.

Позивачем ОСОБА_1 при поданні даного позову сплачено 27.02.2015 р. 400,00 грн. судового збору за вимогу майнового характеру про визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. 11.03.2015 р. позивачем уточнено позовну заяву, вказано ціну позову 50000,00 грн. та заявлено дві вимоги: про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на ? майна, додатково сплачено судового збору на суму 300,00 грн. 10.03.2015 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції, що діяла на момент подання позову) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Враховуючи положення п. 3 договору купівлі продажу квартири від 03.11.2011 р., вартість спірної квартири складає 368000,00 грн., ціна позову складає половину від цієї суми, тобто 184000,00 грн. Позивач за вимогу майнового характеру повинен був сплатити 1840,00 грн., а фактично сплатив 700,00 грн., недоплачена сума судового збору за вимогу майнового характеру складає 1140,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 VI (в редакції, що діяла на момент подання позову), судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, пункт 1.2., становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Тобто за вимогу немайнового характеру позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 243,60 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з нього в дохід держави.

На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 3, 74 СК України, ст. 368 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_4, в інтересах якого дії опікун ОСОБА_5, третя особа служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права власності та встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які були учасниками процесу, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя : І.О.Грищенко