АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2273/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Демиденко Ю.Ю.
Провадження №22ц/774/1835/К/16 Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Гладиш К.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 в якому просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в Криворізькому коледжі економіки та управління ДВНЗ «КНЕУ ім. Вадима Гетьмана», щомісяця, до закінчення навчання 28.08.2018 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбу з 1986 р. по 2012 р., від якого мають сина, дитина проживає з матір'ю окремо від батька, який матеріальної допомоги на навчання не надає.

02 серпня 2016 року позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог до 700 грн. щомісяця.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягуто з ОСОБА_3, аліменти в розмірі 700.00 грн. щомісячно, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, на користь матері дитини ОСОБА_1 починаючи з 20.05.2016 р. до закінчення навчання 28.08.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежів за один місяць.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції не мав стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а заяву про зменшення позовних вимог до 700 грн. вона написала через необізнаність, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, та погоджується з визначеним судом розміром аліментів, стягнутих з відповідача, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1986 р. по 2012 р., від якого мають сина, дитина проживає з матір'ю окремо від батька, який матеріальної допомоги на навчання не надає.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на користь позивача аліменти на утримання сина, що продовжує навчання з відповідача у розмірі 700 грн., суд першої інстанції керувався ст. 199 СК України і виходив з наявності у ОСОБА_5 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням та обов'язку батька з його утримання.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладено на обох батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній син ОСОБА_5 продовжує навчання в Криворізькому коледжі економіки та управління ДВНЗ «КНЕУ ім.Вадима Гетьмана» та отримує стипендію (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 працює старшою медичною сестрою в КЗ «Криворізька міська лікарня № 8» та отримує заробітну плату в розмірі 2752 грн. 75 коп. щомісяця.

Відповідач працює завідуючим відділу житлово-комунального господарства виконкому Жовтневої районної у місті ради та отримує стабільно заробітну плату (а.с.41).

На даний час відповідач не має на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, аліменти нікому не сплачує.

Виходячи з викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Як вбачається зі змісту заперечень на апеляційну скаргу відповідач не відмовляється від своїх обов'язків по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак та згоден із розміром визначених аліментів, які присуджені за рішенням суду.

Зважаючи на те, що між сторонами відсутня домовленість щодо способу виконання батьком свого обов'язку з утримання дитини, яка продовжує навчання, видів доходу, з яких відповідач буде надавати утримання позивачу та розміру аліментів, які має сплачувати батько повнолітньої дитини, то спір між позивачем та відповідачем підлягає розгляду в судовому порядку, а розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання свого сина, що навчається, в силу положень ч.1,3 ст.199, ст.200 СК України, має визначити суд у своєму рішенні.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком.

Враховуючи матеріальне становище сторін по справі, а також те, що відповідач має матір, яка отримує мінімальну пенсію та потребує його матеріальної допомоги (а.с.39), можливість отримання сином матеріальної допомоги від матері та отримання ним самим стипендії, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не мав стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, а заяву про зменшення позовних вимог до 700 грн. вона написала через необізнаність не можуть бути підставою для скасування рішення суду та встановлення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до норм ст.ст. 182,200 СК України, встановив, відповідач має матір, яка отримує мінімальну пенсію та потребує його матеріальної допомоги (а.с.39), можливість отримання сином матеріальної допомоги від матері та отримання ним самим стипендії, з пояснень представника позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, в розмірі приблизно 850 грн., та вірно дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: