Справа № 522/7060/16-ц
Провадження № 2/522/5161/16
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

«1» червня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся із позовною заявою до відповідача із вказаною вимогою, просить суд визнати за нею, ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на 1/2 (одну другу) частину грошових вкладів з належними відсотками, індексаціями та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні у філії відділення ТВБВ № 10015/0597 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунку № НОМЕР_1, у філії відділення ТВБВ №10015/0602 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунку № 3, у філії відділення ТВБВ № 10015/0600 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунках № 6, № 1, у філії відділення ТВБВ № 10015/0548 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунку № 6715/43311П, що належали спадкодавцю на підставі довідки, виданої Одеським обласним управлінням ПАТ «Державний ощадний банк України» 18 березня 2014 року за № 37/04-01/05-95БТ/562БТ, від якої відмовився ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що після смерті 6 жовтня 2012 року матері позивача ОСОБА_3, 12 жовтня 2012 року відкрилась спадщина на вказані грошові вклади та 12 серпня 2014 року державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори складено Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частини спадкового майна, що складає 40 528, 12 грн. (сорок тисяч п'ятсот двадцять вісім гривень 12 копійок) на імя ОСОБА_2 сина померлої та рідного брата позивачки. Проте, ОСОБА_2 27 грудня 2014 року подано заяву про відмову від вказаного спадкового майна. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність інших спадкоємців, позивачка вважає себе єдиним спадкоємцем та власником вказаних коштів та, як наслідок, просить визнати право власності на вказане спадкове майно.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте надав суду клопотання, яким позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів.

6 жовтня 2012 року померла мати позивача, ОСОБА_3, про що 7 жовтня 2012 року видано свідоцтво про смерть, серії І-ЖД №316068, наявне в матеріалах справи. Після смерті цієї особи відкрилася спадщина на грошові вклади з належними відсотками, індексаціями та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні у філії відділення ТВБВ № 10015/0597 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунку № НОМЕР_1, у філії відділення ТВБВ №10015/0602 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунку № 3, у філії відділення ТВБВ № 10015/0600 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунках № 6, № 1, у філії відділення ТВБВ № 10015/0548 Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рахунку № 6715/43311П, що належали спадкодавцю та підтверджується довідкою, виданою Одеським обласним управлінням ПАТ «Державний ощадний банк України» 18 березня 2014 року за № 37/04-01/05-95БТ/562БТ.

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та відповіді нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори від 18.03.2016 року, спадкова справа № 633/2012 заведена після смерті ОСОБА_4 12 жовтня 2012 року.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.08.2014 року спадкоємцями вказаного майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4, є її донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 по ? частини зазначених коштів.

Відповідно до нотаріально посвідченої нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області ОСОБА_5 заяви ОСОБА_2 50 АА 6177932 від 27 грудня 2014 року він відмовився від вказаної частини спадкового майна.

Надаючи загальну оцінку предявленому позову та наданим на його обґрунтування доказам, суд визнає позов таким, що є абсолютно необґрунтованим, доводи позовної заяви такими, що не можуть слугувати правовою підставою для його задоволення, а надані суду докази такими, що не відносяться до суті спору між сторонами.

Визначаючи коло сторін спору, судом не виявлено існування спору між позивачем та ОСОБА_2, що вступає у протиріччя з положеннями статей 3, 15 ЦПК України, оскільки особа вправі звертатися до суду в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. Наявності таких спірних правовідносин між цими сторонами судом не встановлено, з огляду на що вказаний відповідач не є учасником цивільно-правового спору з позивачем, а визнання ним позову та викладених в ньому обставин не можуть братися судом до відповідної уваги та впливати на вирішення спору судом в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст. 1271 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Керуючись положенням п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Заява про прийняття спадщини, як і заява про відмову від спадщини, є безумовною і беззастережною. У виключних випадках встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом (наприклад, спадкоємець доведе, що він не знав і не міг знати про відкриття спадщини). Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені в свідоцтво про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину, але за умови, що свідоцтво про право на спадщину ще нікому не видавалося.

З огляду на вказане, суд зобовязаний взяти до уваги, у першу чергу, відсутність спору між сторонами у розумінні статей 3, 15 ЦПК України; у другу чергу, врахувати, що спадкова справа заведена 12 жовтня 2012 року, заява відповідачем про відмову від прийняття спадщини подана лише 27 грудня 2014 року, тобто за спливом встановленого законом строку для прийняття спадщини.

За правилами статті 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

При цьому, чинним цивільним законом в частині 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Наведене свідчить, що в законі передбачено такий спосіб захисту права як визначення спадкоємцю додаткового строку, достатнього для подання ним заяви виключно про прийняття спадщини.

За загальним правилом частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом (окрім загального переліку способів захисту цивільних прав статті 17 ЦК України), що встановлений договором або законом.

З огляду на це, в матеріальному законі відсутній такий спосіб захисту цивільного права як надання додаткового строку для відмови від спадщини, про що фактично просить позивачка. При цьому, заява відповідача про відмову від спадщини, а так само про визнання позову не мають жодного правового значення.

Суд не вправі застосувати такий спосіб захисту цивільного права, що не передбачений чинним цивільним законодавством.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про сплив строку, встановленого положенням ст. 1270 ЦК України та, як наслідок, про необґрунтованість й безпідставність вимог цього позову.

Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на 1/2 (одну другу) частину зазначених грошових вкладів з належними відсотками, індексаціями та компенсаціями, від якої відмовився ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, у суду відсутні.

В положенні пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що згідно з положеннями ст. ст. 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. 1 ЦПК України та з урахуванням положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з вимогою про застосування судом передбачених законом способів захисту.

Керуючись ст. 16, 1270-1271, 1273 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60-61, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ С.О. ПОГРІБНИЙ

01.06.2016