Справа № 446/1175/15 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/783/6215/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кам»янка - Буського районного суду Львівської області від 26 липня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа Кам»янка - Бузька державна нотаріальна контора про визнання права на спадкування на майно, яке належало померлій ОСОБА_4, разом із спадкоємцями другої черги за законом; визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно ОСОБА_4 - 1/6 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1; визнання права власності в порядку спадкування в порядку спадкової трансмісії на спадкове майно ОСОБА_5 - 1/18 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Кам»янка - Бузька державна нотаріальна контора про визнання права на спадкове майно - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцеві, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані. ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала у житловому будинку АДРЕСА_1, однак після смерті батька позивача, ОСОБА_6 (рідного брата ОСОБА_4), позивач забрав її до себе та разом із дружиною і дітьми доглядав її, опікувався нею, починаючи з 06 січня 2008 року, і до часу її смерті, що підтверджується довідкою Глинської сільської ради від 30 липня 2014 року. Також, позивач зазначає, що турбувався за здоров»я ОСОБА_4, яка хворіла на хворобу Альцгеймера і була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, купував їй ліки, возив до лікаря, а тому, враховуючи викладене, вважає, що у нього є наявні підстави у відповідності до ч.2 ст. 1259 ЦК України про визнання за ним права на спадкування майна, яке належало покійній ОСОБА_4, разом і спадкодавцями другої черги за законом.З підстав вищенаведеного апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків,встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 1259 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4 - 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також вбачається, що черговість одержання права на спадкування може бути змінена на підставі рішення суду. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред»явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто, надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь - якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених пунктами 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто, такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх цих вищезазначених обставин.

З матеріалів справи, копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 09.04.2008 року виконкомом Глинської сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частку у житловому будинку АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, а також рішенням Кам»янка - Бузького районного суду Львівської області від 14.05.2015 року, що у зв»язку з відсутністю спадкоємців першої черги, єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 з врахуванням відсутності спадкоємців першої черги, відповідно до ст. 1262 ЦК України, є її рідний брат, ОСОБА_3. Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 судом першої інстанції не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в обгрунтування позовної вимоги про визнання за ним права на спадкування разом зі спадкоємцями другої черги, яким є відповідач, ОСОБА_2 посилається на те, що він протягом тривалого часу опікувався ОСОБА_4, вона проживала у його сім»ї, він її матеріально забезпечував, купував ліки, займався її лікуванням, оскільки вона черезпохилий вік, тяжку хворобу, хворобу Альцгеймера, каліцтво, була у безпорадному стані.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для зміни черговості одержання права на спадкування, права ОСОБА_2 на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги, ОСОБА_4, оскільки позивачем не надано доказів тривалого часу опіки, матеріального забезпечення, надання іншої допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незадовільний стан здоров»я ОСОБА_4, на те, що вона страждала хворобою Альцгеймера, мала закритий перелом в/з правого стегна, у зв»язку з чим перебувала у безпорадному стані.

Разом з тим, позивачем всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вищезазначених обставин.

Докази, надані позивачем на підтвердження вищезазначених обставин, а також докази, витребувані судом першої інстанції за його клопотанням, не містять інформації про те, що ОСОБА_4 хворіла, страждала хворобою Альцгеймера, перебувала на лікуванні в лікувальних установах з приводу інших захворювань. Долучені позивачем до матеріалів справи рецепти, виписані на ім»я ОСОБА_4, не є належними та допустимими доказами наявності у ОСОБА_4 захворювання Альцгеймера, перебування у зв»язку з цим у безпорадному стані, оскільки зазначена обставина повинна бути підтверджена довідкою лікарської установи.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ІЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перебування ОСОБА_4 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво у безпорадному стані.

Позивачем також не надано доказів того, що він протягом тривалого часу опікувався ОСОБА_4, матеріально її забезпечував, надавав їй іншу допомогу, оскільки як вбачається з матеріалів справи і це підтверджується копією довідки № 678, виданою Глинською сільською радою Жовківського району Львівської області, що ОСОБА_4 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, в той же час місцем проживання позивача є с. Нова Скварява Жовківського району Львівської області, що спростовує доводи апелянта про те, що в період з 06.01.2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживала у його сім»ї.

Крім цього, копією вищезазначеної довідки Глинської сільської ради підтверджується, що ОСОБА_4 проживала в с.Глинсько Жовківського району Львівської області, в період з 06.01.2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, що свідчить про нетривалість такого проживання, всього три місяці, і спростовує доводи апелянта про тривалість його опіки над ОСОБА_4.

Позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тривалості матеріального забезпечення ним ОСОБА_4, надання їй іншої матеріальної допомоги.

А відтак, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а саме, опіки над ОСОБА_4, тривалості такої опіки, її матеріального забезпечення, надання іншої допомоги спадкодавцеві, перебування її через похилий вік, тяжку хворобу чи каліцтво у безпорадному стані, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 права на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги, яким є ОСОБА_4 та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем другої черги, на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Колегія суддів зазначає те, що черговість при спадкуванні за законом може бути змінена на підставі пред»явлення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування.

Стаття 1276 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов»язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

З врахуванням положень ст. 1276 ЦК України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/18 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5, оскільки позивачем не зазначено та не доведено наявності підстав переходу до нього права на прийняття спадщини після смерті бабці, ОСОБА_5, підставність позовних вимог позивача про визнання за ним правам власності на 1/18 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії спростовуються рішенням Кам»янка - Бузького районного суду Львівської області від 14.05.2015 року, яким підтверджується прийняття спадкоємцями спадщини після смерті ОСОБА_5, зі смертю якої відкрилася спадщина на спірний житловий будинок.

Інші доводи також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Кам»янка - Буського районного суду Львівської області від 26 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.