АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/6877/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1527/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.

з участю: секретаря Кошельника В.М.;

сторін: представника апелянта - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 квітня 2016 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 10 листопада 2011 року сталася ДТП, внаслідок якої їй було заподіяно тілесні ушкодження. Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2012 року винним у вказаній ДТП був визнаний ОСОБА_4 Цивільна відповідальність ОСОБА_4, як власника наземного транспортного засобу була застрахована відповідно до полісу ВЕ № 8354772 від 6 грудня 2010 року в ПАТ СК «Еталон». Внаслідок ДТП позивач була непрацездатна.

У звязку з цим, позивач просила суд стягнути з СК «Еталон» на її користь 67388 грн. 16 коп. страхового відшкодування.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 квітня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилається на те, що суд не звернув увагу на те, що висновок МСЕК законодавством вимагається при встановленні втрати тільки професійної працездатності або для встановлення інвалідності, потреби в односторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації. Для встановлення ступеня втрати загальної працездатності такого висновку не вимагається, він встановлюється з відповідних довідок медичних закладів.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана, відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається, згідно ч. 1 ст. 1198 ЦК України, з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 10 листопада 2011 року о 7 годині 30 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Фольксваген» н.з. ВХ 1456 АА та рухаючись по Львівському шосе зі сторони вул. ОСОБА_5, в районі входу на ринок «Ізіда», здійснюючи проїзд регульованого пішохідного переходу на дозволений сигнал світлофора, у порушення п.10.1, п.18.2 Правил дорожнього руху, під час перестроювання з крайньої правої смуги руху в ліву, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дороги пішоходу ОСОБА_3, яка закінчувала перехід проїзної частини відповідно напрямку руху, здійснив наїзд на неї, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та засуджено до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 рік (а. с. 5-6).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника наземного транспортного засобу була застрахована в ПАТ СК «Еталон» з 6 грудня 2010 року на підставі полісу №ВЕ /8354772 (а. с. 30).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 4 квітня 1994 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.170).

ОСОБА_3, відповідно до довідки з державної податкової інспекції у м. Хмельницькому та декларації про доходи, перебувала у 2011 році на загальній системі оподаткування, сплачувала фіксований розмір податку шляхом придбання фіксованого патенту та одержала у 2011 році оподатковуваний дохід від провадження господарської діяльності в сумі 115000 грн. Впродовж 2012 року перебувала на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, сума доходу склала 00 грн. (а.с. 29, 31 - 32).

10 листопада 2011 року ОСОБА_3, відповідно до довідки №101 від 10.11.2011 року, виданої Хмельницькою міською лікарнею, поступила у травмпункт з приводу перелому правої п'яткової кістки (а. с. 35).

З 11 листопада 2011 по 13 квітня 2012 року ОСОБА_3, відповідно до представлених виписок з медичних документів перебувала на лікуванні в Хмельницькій міській лікарні, Хмельницькій поліклініці з приводу консолідуючого перелому правої п'яткової кістки (а. с. 7, 23, 35 -38, 57-58).

За вище зазначений період знаходження на лікування, втрати працездатності ПАТ СТ «Еталон» відшкодувала позивачу 9992 грн. 65 коп., витрачених на лікування, та 2550 грн. відшкодування моральної шкоди (а. с. 72-77).

Відмовляючи у стягненні страхового відшкодування, суд виходив з того, що для вирішення питання щодо відшкодування позивачу заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок ушкодження здоров'я під час злочину, необхідно встановити, яка ступінь втрати професійної та/або загальної працездатності настала у нього внаслідок цієї події, момент її настання та строк, на який її встановлено, проте представлені позивачем медичні документи (виписки з медичних карт) таких відомостей не містять, висновок МСЕК про встановлення ступеню втрати ОСОБА_3 професійної та / або загальної працездатності відсутній. Крім цього, виписки з медичної картки позивача про періоди її перебування на амбулаторному лікуванні, самі по собі не можуть бути належними доказами на підтвердження періоду та ступеню втрати останньою працездатності.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Необґрунтованим є посилання апелянта, що суд не звернув увагу на те, що висновок МСЕК законодавством вимагається при встановленні втрати тільки професійної працездатності або для встановлення інвалідності, потреби в односторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації. Для встановлення ступеня втрати загальної працездатності такого висновку не вимагається, він встановлюється з відповідних довідок медичних закладів.

Абзацом першим пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" визначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Позивач ставить питання про стягнення відшкодування внаслідок втрати працездатності за період з 13 квітня 2012 року по 10 червня 2013 року.

В матеріалах справи знаходиться епікриз про знаходження ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в ревматологічному відділені Хмельницької міської лікарні з 29 липня по 12 серпня 2011 року з діагнозом: в тому числі реактивний поліартрит інфекційно-алергічного ґенезу, ураження суглобів лівої стопи (а. с. 56).

Між тим, ОСОБА_3 доказів про причинний зв'язок між страховим випадком та необхідністю її знаходження такий тривалий час в лікувальних закладах не надала.

Посилання позивача на медичні документи з лікувальних закладів не можна вважати належними і допустимими доказами.

Сторонам було розяснено вимоги ст. ст. 10, 57 ЦПК України щодо надання додаткових доказів, призначення експертизи для встановлення причинного звязку між дорожньо-транспортною пригодою та необхідністю знаходження на лікуванні. Між тим, сторони зазначили, що прийняття рішення можливо при наявних доказах.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Суддя: /підпис/ ОСОБА_8

Суддя: /підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_7

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10 Категорія: 30

Доповідач: Купельський А.В.