АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» поданою через представника Сокуренко Наталію Вікторівну на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 55 347, 50 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7 789,03 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 44 446,68 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 2 611,79 грн. посилаючись на порушення відповідачкою умов кредитного договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд мав роз`яснити позивачу його право надати докази на підтвердження тих обставин, які судом взято під сумнів. Суд не взяв до уваги, що між сторонами укладено договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та відповідач надав згоду на укладення договору у такій формі та зазначив, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомлений. Згідно виписки по рахунку, 25.06.2006 року були списані кошти в розмірі 426, 03 грн. на погашення кредитної заборгованості по картці та такі ж операції були здійснені 26.07.2006 року, 26.08.2006 року та 26.09.2006 року. Відповідач не зверталася із заявою про закриття рахунку. Крім того, оскільки термін дії картки встановлено до травня 2015 року, то строк позовної давності ними не пропущено.

Справа № 761/14251/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/13986/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
У судовому засіданні представник позивача Передереєв В.Г. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2006 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в банку. В заяві міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та погодився з ними. Позичальник висловив свою згоду, що заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною картою та тарифами складає договір про надання банківських послуг. Заява підписана позичальником та представником банку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору, оскільки позивачем не надано доказів відкриття рахунку на ім`я відповідача, видачі банківської картки та пам`ятки клієнта, що є невід`ємною частиною договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав заяву ОСОБА_2 від 16.05.2006 року про відкриття рахунку і надання кредитної картки. У цій заяві вказано тип картки НОМЕР_1, сума кредитного ліміту 9 000 грн., базова процентна ставка 3 % в місяць. Строк дії карткового ліміту відповідає строку дії карти. Заборгованість має погашатися щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної картки НОМЕР_2. У заяві вказано, що відповідач ознайомлена та згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Позивачем також надано Умови і правила надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 цього ж Кодексу що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 цього ж Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, і межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач не надав доказів відкриття рахунку на ім`я відповідачки, видачі їй картки із зазначенням строку її дії та пам`ятки клієнта.

Відповідно до п. 3.1 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам`ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, яка вказана в розділі «Відмітка банку» заяви.

Відповідно до п. 3.5 цих Умов пам`ятка клієнта оформляється і є невід`ємною частиною договору у випадку оформлення і видачі платіжної карти по кредитній схемі.

У заяві, наданій позивачем на підтвердження укладення кредитного договору у розділі «Відмітка банку» не зазначено ні номера карти, ні строку її дії, ні дати відкриття рахунку.

Відповідач обставини щодо укладення кредитного договору з позивачем заперечувала.

За вказаних обставин суд першої, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, дійшов правильних висновків про те, що позивач не довів факту укладення з відповідачкою кредитного договору, на умовах вказаних ним у позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд мав роз`яснити позивачу його право надати докази на підтвердження тих обставин, які судом взято під сумнів колегія суддів вважає надуманими, оскільки позивач у судове засідання не з`явився та у позовній заяві вказав, що у випадку його неявки просить розглянути справу за відсутності представника банку.

Доводи представника позивача проте, що відповідач погашала заборгованість, а тому дана обставина є підтвердженням факту укладення кредитного договору не спростовують висновків суду першої інстанції. Так, про те, що відбувалося погашення заборгованості у період 2006 - 2008 років вбачається лише із розрахунку заборгованості, складеному самим позивачем. Будь - яких документів про рух коштів по рахунку ( за відсутності доказів відкриття рахунку) не надано.

Крім того, із заяви про відкриття рахунку вбачається, що погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної картки. Позивач не надав доказів про те, що погашення заборгованості, яке відображене лише у розрахунку проводилося відповідачкою, а не самим банком шляхом списання коштів з дебетної картки. А відтак доводи апеляційної скарги про те, що ці суми сплачено саме відповідачкою ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких неправомірно було відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Позивач не навів будь - яких поважних причин неподання до суду першої інстанції виписки по картковому рахунку, виписки по картці виплат, знімку екрану зі строком дії картки, які долучив до апеляційної скарги, а відтак колегією суддів відмовлено у дослідженні цих нових доказів.

Завданням апеляційного розгляду є перевірка законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а не вирішення справи по суті по нових доказах, наданих сторонами.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді