Справа № 306/1411/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої Боднар О.В.,

суддів Мацунича М.В., Кондора Р.Ю.,

за участі секретаря Кухти М.В.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3, що діє від імені публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Свалявського районного суду від 06 вересня 2016 року справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про зарахування коштів, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 73) просив стягнути з відповідача на свою користь 6 720,00 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 09 січня 2015 року за період часу з 03.11 год. до 03.33 год., на його мобільний телефон надійшло 8 смс-повідомлень з інформацією про здійснення операцій щодо зняття з його платіжної картки грошових коштів на загальну суму 6 725,00 грн. в банкоматі в м.Києві.

Оскільки таких транзакцій він не замовляв та не вчиняв ніяких дій для цього, бо в цей час перебував на робочому місці на телевишці, що знаходиться у с.Лисичево Іршавського району Закарпатської області, картка весь час була при ньому, нікому із сторонніх осіб він її не передавав, ПІН-коди картки нікому не повідомляв, розрахунки в мережі «інтернет» за допомогою картки не здійснював, тому він невідкладно зателефонував на гарячу лінію банку з вимогами блокування картки.

11 січня 2015 року він звернувся до філії банку у м.Мукачево із письмовою заявою про блокування картки та видачу нової картки, заявив, що незгідний із проведеними транзакціями та просив повернути йому незаконно зняті з його картки кошти.

Вказував на те, що працівники банку запевнили його, що банк здійснить всі необхідні дії, в тому числі при необхідності звернеться до правоохоронних органів, для проведення належного розслідування по даному факту, для зясування обставин незаконного списання коштів з картки та подальшого зарахування коштів на його картковий рахунок.

Працівниками банку у його присутності картка, з якої було знято кошти, була знищена та видано йому нову картку взамін заблокованої.

Не отримавши відповіді від відповідача, він повторно звернувся до нього із заявою-претензією, у відповідь на яку банк повідомив, що мав місце прояв «скімінгу», відмовився відшкодовувати кошти та порекомендував звернутися до правоохоронних органів.

Рішенням Свалявського районного суду від 06 вересня 2016 року (а.с. 79-80) позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 6 720,00 грн.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі (85-88) представник банку просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зазначає, що суд першої інстанції не зясував всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, справу розглянув поверхово.

Вказує на те, що наявність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу відсутня і протилежного судом не доведено. Умов договору відповідачем порушено не було, операція зі зняття коштів проводилась із зчитуванням магнітної смуги та перевіркою ПІН-коду, авторизаційні ліміти клієнтом були скасовані, тому підстави для повернення коштів позивачу відсутні.

Крім того, безпідставними є посилання суду першої інстанції на недійсність окремих пунктів договору, оскільки судового рішення про визнання недійсним договору чи окремих його частин не існує; правовий висновок ВСУ, висловлений у постанові від 13 травня 2015 року, оскільки такий висловлений з приводу неоднакового застосування судами п.п. 6.7., 6.8. Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 квітня 2010 року № 223, яка на день ухвалення оскаржуваного рішення вже втратила чинність.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 березня 2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_4 був укладений договір про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1, з додатками №№ 1-3 до нього (далі договір), відповідно до умов якого банк на підставі заяви клієнта, відкриває останньому картковий рахунок проводить за цим рахунком операції, визначені положеннями чинного законодавства України, нормативними документами банку та цим договором, видає клієнту картку (картки), яка зазначена у заяві, а також надає інші банківські послуги, а клієнт зобовязується оплачувати такі послуги на умовах, визначених цим договором, в тому числі згідно з умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку (а.с.5-24).

09 січня 2015 року в період часу з з 03.11 год. до 03.33 год., на його мобільний телефон надійшло 8 смс-повідомлень з інформацією про здійснення операцій щодо зняття з його платіжної картки грошових коштів на загальну суму 6 725,00 грн. в банкоматі в м.Києві.

Після отримання повідомлень, позивач невідкладно зателефонував на гарячу лінію банку з вимогами блокування картки та 11 січня 2015 року звернувся до філії банку у м.Мукачево із письмовою заявою про блокування картки та видачу нової картки.

Картку було заблоковано, у присутності позивача знищено та видано йому нову картку.

15 травня 2015 року ОСОБА_4 повторно звернувся до банку із заявою-претензією та просив повідомити його про результати розгляду вказаного факту (а.с. 25).

У відповідь на претензію банк повідомив позивача, що в ході проведеного розслідування від міжнародних платіжних систем та інших банків України були отримані дані, які свідчили про масове використання у цей період підроблених платіжних карток як банків України, так і банків інших держав.

Банк зазначив, що скоріш за все даний випадок пов'язаний з шахрайськими діями, зокрема, міг мати місце прояв скімінгу, тобто несанкціоноване зняття інформації з магнітної смуги оригінальної картки з подальшим її використанням для виготовлення підроблених платіжних карток з одночасною компроментацією ПІН-коду (так званий «білий пластик»), можливо компроментація відбулася під час здійснення 23 грудня 2014 року операції в банкоматі CFUG8108 ПАТ КБ «ПриватБанк» в м.Свалява.

Також банк повідомив, що операції були оформлені без порушень, з дотриманням процедури обслуговування платіжних карток: проведені авторизації, отримані коди підтвердження, операції проводилися із зчитуванням магнітної смуги та перевіркою ПІН-коду.

Вказано, що банк має право не відшкодовувати кошти по претензіях клієнта по операціях за картковим рахунком, ініційованими за допомогою карток, якщо операції були здійснені за допомогою карток, з використанням ПІН-коду та якщо клієнт збільшив або скасував авторизаційні ліміти на проведення операцій з карткою. Авторизаційні ліміти по всіх операціях по зарплатному проекту були скасовані 21 травня 2013 року за заявою директора Закарпатської філії концерну РРТ за згодою всіх працівників концерну.

Позивачу було порекомендовано звернутися до правоохоронних органів з повідомленням про факт несанкціонованого використання його платіжної картки.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», чинного на час укладення між сторонами договору та видачі платіжних карток, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом п. 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яка діяла на момент списання спірних коштів і згідно з якою втратила чинність постанова Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк, як емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Згідно з п. 9 розділу VI вказаного Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з п.п. 4.2.6., 4.2.8., 4.2.9.,4.2.12. договору клієнт зобовязаний не допускати використання карток будь-якими іншими особами, зберігати у таємниці ПІН-коди, коди CVV2, коди CVС2, паролі та іншу інформацію, розголошення якої може призвести до фінансових втрат клієнта та банку, у разі втрати картки негайно повідомляти про це контакт-центр банку, не ініціювати проведення операцій із застосуванням карток у разі, якщо це може призвести до порушення недотримання вимог чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивач невідкладно повідомив банк про зняття коштів з його картки у розмірі 6 720,00 грн. 09 січня 2015 року у період часу з 03:11 до 03:33 год., яке було здійснено без його волі та без предявлення картки для здійснення таких операцій.

В ході проведення розслідування банк зясував, що скоріш за все даний випадок був пов'язаний із шахрайськими діями, зокрема міг мати місце прояв скімінгу.

Згідно з п.4.3.5. договору банк має право передавати правоохоронним органам, роботодавцю клієнта та членам платіжних систем інформацію, повязану з незаконним чи несанкціонованим використанням карток, а також з порушенням клієнтом умов цього договору.

До правоохоронних органів з приводу даного факту відповідач не звертався. Відповідачем не було надано доказів спростування несанкціонованого зняття готівки з карти позивача.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з урахуванням правового висновку ВСУ, висловленого у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, правильно дійшов висновку про те, що магнітна смуга картки позивача всупереч його волі могла бути скопійована за допомогою спеціального обладнання для незаконного копіювання даних картки та цими даними могли скористуватися в банкоматі у м.Києві, проспект Свободи, 28, внаслідок чого відбулося списання грошових коштів на суму 6 725,00 грн. і вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Не заслуговують на увагу доводи представника банку про те, що банк має право не відшкодовувати кошти, оскільки позивачем були скасовані авторизаційні ліміти з огляду на наступне.

Пунктом.8.3 Правил користування платіжною карткою, які є додатком № 2 до договору, передбачено право клієнта змінити (зменшити, збільшити, скасувати) авторизаційні ліміти шляхом звернення до банку за телефонами цілодобової служби Контакт-центру із клопотанням щодо скасування авторизаційних лімітів на період до 00 годин 00 хвилин 00 секунд наступного календарного дня, щодо збільшення розміру або скасування авторизаційних лімітів на період, що не перевищує 30 календарних днів (за умови, що держатель основної карти користується послугою СМС-інформування), щодо зменшення розміру авторизаційних лімітів, у тому числі до повного обмеження виконання певних видів операцій за картковим рахунком, на будь-який період; шляхом звернення до банку із письмовою заявою щодо зміни (збільшення/зменшення/скасування) авторизаційних лімітів на будь-який період; шляхом самостійної зміни (збільшення/ зменшення/скасування) авторизаційних лімітів засобами систем дистанційного обслуговування.

Як зазначав відповідач (а.с. 75) типові ліміти всіх операціях по зарплатному проекту були скасовані 21 травня 2013 року за заявою директора Закарпатської філії Концерну РРТ.

Разом з тим, в матеріалах справи така заява відсутня. Крім того, умовами договору такого способу скасування авторизаційних лімітів не передбачено.

Крім того з 01 серпня 2016 року платіжна система VISA впроваджує в Україні принцип нульової відповідальності для власників її карт.

Посилання суду першої інстанції на правовий висновок ВСУ, висловлений у постанові від 13 травня 2015 року по справі № 6-71цс15, є правильним, оскільки проаналізовані в ньому пункти Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 квітня 2010 року № 223 (вратило чинність 12 листопада 2014 року) були чинними на час укладення між сторонами договору про відкриття карткового рахунку та видачі платіжних карток позивачу.

Незастосування до спірних правовідносин Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705 не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки умови цього Положення узгоджуються з умовами Положення № 223, а тому відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України не може бути підставою для скасування або зміни правильного по суті рішення.

Інших доводів, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє від імені публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7