Справа № 539/3185/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Карпенко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, мотивуючи тим, що 14.09.1968 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб, актовий запис №18, в якому перебувають до даного часу. За час спільного з відповідачем проживання в зареєстрованому шлюбі ними було набуто право власності на майно, а саме домоволодіння за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.11.2006 року, виданого виконавчим комітетом Вищебулатецької сільської ради, яке складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд. На даний час склад даного нерухомого майна складають : житловий будинок «А-1» загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м., сарай «Б», сарай-гараж «Г», літня кухня сараю «Д», прибудова до літньої кухні «д», прибудова до літньої кухні «д1», прибудова до літньої кухні «д2», погреб під «Д», сараю «З», вбиральня «Ж», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3. За взаємною згодою, право власності на дане нерухоме майно було зареєстроване на імя відповідача. Близько року тому вона змушена була покинути даний будинок через поведінку відповідача. Оскільки ніяких домовленостей між нею та відповідачем про інші варіанти розподілу спільного майна подружжя не має, вважала, що кожному із подружжя належить право власності на ? частину вищезазначеного спірного нерухомого майна.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1, з урахуванням заяви від 16.11.2016 року про уточнення позовних вимог прохала суд : визнати житловий будинок А-1 з господарськими будівлями : сараєм «Б», сараєм-гаражем «Г», літньою кухнею сараю «Д», прибудовою до літньої кухні «д», прибудовою до літньої кухні «д1», прибудовою до літньої кухні «д2», погребом під «Д», сараєм «З», вбиральнею «Ж», огорожею №1, воротами №2, колодязем №3, що розташовані за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частину даного нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали та прохали його задовольнити, обгрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що дійсно ним та позивачем за час шлюбу набуто у власність домоволодіння за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36, крім колодязя до спорудження якого позивачка не має відношення.

Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач 14.09.1968 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, актовий запис №18.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Так, під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя, ними набуто право власності на домоволодіння за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.11.2006 року, виданого виконавчим комітетом Вищебулатецької сільської ради, яке складалося з : житлового будинку А-1, сараю Б, сараю Г, сараю кухні з приб. Д, д, д1, погребу під сараєм, сараю З, вбиральні Ж, огорожі №1,2, колодязя №3. (а.с. 12).

Станом на час розгляду справи склад нерухомого майна за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36 згідно довідки КП Лубенське МБТІ від 28.09.2016 року становить : житловий будинок «А-1» загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м., сарай «Б», сарай-гараж «Г», літня кухня сараю «Д», прибудова до літньої кухні «д», прибудова до літньої кухні «д1», прибудова до літньої кухні «д2», погреб під «Д», сараю «З», вбиральня «Ж», огорожа №1, ворота №2, колодязь №3 (а.с. 13).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема довідок МБТІ та технічного паспорту на домоволодіння, самочинного будівництва за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36 не має.

Як пояснили в судовому засіданні свідки : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно було збудовано на місці старого будинку, який було знесено , житловий будинок із господарськими спорудами за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що позивач не має ніякого відношення до колодязя №3, оскільки даний колодязь значиться у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, згідно даних технічної документації був побудований у 1969 році, тобто під час перебування сторін у шлюбі, є річчю приналежною до житлового будинку та входить до складу спірного домоволодіння.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно було придбане під час шлюбу, хоча і оформлено на одного із подружжя, суд вважає, що домоволодіння за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36 є спільним сумісним майном позивача та відповідача та кожен із них має право власності на ? частину даного майна.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати домоволодіння за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36, яке складається із : житлового будинку «А-1» загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м., сараю «Б», сараю-гаражу «Г», літньої кухні сараю «Д», прибудови до літньої кухні «д», прибудови до літньої кухні «д1», прибудови до літньої кухні «д2», погребу під «Д», сараю «З», вбиральні «Ж», огорожі №1, воріт №2, колодязя №3 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння за адресою с. Нижній Булатець Лубенського району Полтавської області вул. Сацького, 36, яке складається із : житлового будинку «А-1» загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м., сараю «Б», сараю-гаражу «Г», літньої кухні сараю «Д», прибудови до літньої кухні «д», прибудови до літньої кухні «д1», прибудови до літньої кухні «д2», погребу під «Д», сараю «З», вбиральні «Ж», огорожі №1, воріт №2, колодязя №3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_8 Ю. А.