Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/630/2016

Справа № 330/1690/16-ц

"14" листопада 2016 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Куценко О.О.

при секретарі Павленко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживачів, вказуючи в позові що, 18 серпня 2016 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», було укладено договір Фінансового лізингу № 004577. Відповідно до п. 1.1. Договору предметом фінансового Лізингу за даним договором є транспортний засіб, визначений у даній статті та у Специфікації (Додаток № 2 Договору), а саме МТЗ 82.1, об'єм двигуна 4,7 куб. м, тип КПП МТ, привід 4X4. У пункті 8.2. Договору зазначено, що укладаючи даний договір сторони погоджуються, що вартість Предмета лізингу, на момент укладання Договору, за цим договором становить 15503,88 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного Договору. На дату укладання цього договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент предмета лізингу становить 400 000 гривень з ПДВ. Згідно до пункту 1.3. Договору Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати Предмет лізингу у власність (отримати право власності на Предмет лізингу) та передати Предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на термін та на умовах, передбачених цим Договором. Лізингоодержувач користується Предметом лізингу на умовах даного Договору та згідно з положеннями чинного законодавства. Згідно пункту 1.7. Договору Предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачу протягом терміну, який становить не більше ЗО (тридцять) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплатити різницю до вже сплаченого Авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4. ст. 9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого Авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.6. ст. 9 даного Договору. З текстом Договору ознайомитися при його підписанні у повному та належному обсязі можливості надано не було. При цьому надано на підписання ще два документа, зміст яких належним чином встановити не можливо за неякісним їх відтворенням на пристрої друку. Проте позивачу було надано рахунок на оплату 40000 грн. та повідомлено, що це є першою частиною оплати вартості предмета лізингу. 18 серпня 2016 року позивачем на користь відповідача, згідно до квитанції № 0.0.602579147.1, з призначенням платежу «АВАНСОВИЙ ПЛАТІЖ ЗГ З ДОГ ФІНАНСОВОГО ЛІЗИНГУ № 004577 від 18.08.2016 Р.», було перераховано 40000 гривень. Ознайомившись пізніше з текстом договору позивачем було встановлено, що в момент укладання Договору недодержано необхідних у даному випадку вимог законодавства України, що є підставою для визнання Договору недійсним з настанням відповідних наслідків. Крім того позивач зазначає, що при укладанні Договору недодержана його належна форма.

В зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004577, укладений 18 серпня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто». Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на його користь сплачені на виконання визнаного недійсним договору № 004577 від 18 серпня 2016 року грошові кошти у сумі 40000 гривень. Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на його користь судовий збір у розмірі 1102,4 грн.

В судове засідання позивач та його представник - не з'явилися, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, викликався належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 18 серпня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» було укладено договір фінансового лізингу № 004577 (далі-Договір), згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: транспортний засіб МТЗ 82.1, об'єм двигуна 4,7 куб. м, тип КПП МТ, привід 4X4. Відповідно до умов Договору лізингодавець (Відповідач) бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (Позивачу) на умовах, передбачених договором (а.с.7-14).

На виконання пункту 9.6. позивач перерахував кошти в сумі 40000 грн. на рахунок відповідача з призначенням «авансовий платіж» (а.с. 17 - копії квитанцій від 19.08.2015 року)

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають з договору фінансового лізингу, за яким лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізінгоодержувачем специфікацій та умов та передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

З Преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п.5) частини 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий лізинг віднесено до фінансових послуг.

Пункт 17 частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Враховуючи наведене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 18 серпня 2016 року, укладеного між сторонами дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно Договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Таким чином, як встановлено судом оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то Договір, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 18 серпня 2016 року, нотаріально посвідчено не було.

Згідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог.

На підставі ст.80 ЦПК України, з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1102,4грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись 3, 15, 16, 203, 215, 216, 509, 626, 627 ЦК України, ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10, 11, 60, 197, 212, 214, 215, 224-227 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача - задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004577, укладений 18 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто».

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_1 сплачені на виконання визнаного недійсним договору № 004577 від 18 серпня 2016 року грошові кошти у сумі 40000 гривень.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1102,4 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення цього рішення.

Суддя: