У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 8 серпня 1987 року вона з ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 1 квітня 2015 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

Позивачка вказувала про те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала про те, що з моменту народження ОСОБА_6 відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме не цікавився вихованням сина, не приділяв сину батьківської уваги, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від всього доходу відповідача.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року рішення міськрайонного суду в частині розміру аліментів змінено. Зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має регулярний і стабільний заробіток, у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_7, але відповідно до положень ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою для стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини від всього його доходу.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, виходив із того, що зменшенню підлягає розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частин доходів відповідача, оскільки це становить 1 489 грн 84 коп. його доходу, а така сума є більшою, ніж визначений законодавцем прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років.

Протепогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судом установлено, що з 8 серпня 1987 року ОСОБА_3 з ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 1 квітня 2015 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

За час перебування ОСОБА_3 з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, апеляційний суди у порушення вищевказаних вимог закону та ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України при зменшенні розміру аліментів належним чином не дослідив всі обставини, що мають істотне значення, матеріальне становище дитини та матеріальне становище відповідача, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про зменшення розміру аліментів, стягнутих судом першої інстанції.

Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до вимог ст. ст. 180-184 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6, у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, оскільки він є батьком дитини, має регулярний і стабільний заробіток, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи та нормам закону.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України) та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення рішення.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 16 травня 2016 року скасувати, рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик