Справа № 627/624/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря - Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 17 травня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її баба - ОСОБА_2, яка при житті являлася членом колгоспу «Дружба», в подальшому реорганізованого в КСП «Зоря» та працювала в даному господарстві з 1931 року по 1970 року та з даного господарства вийшла на пенсію.

Відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" члени, пенсіонери КСП „Зоря", в тому числі й баба позивача ОСОБА_2, мали право на земельну частку (пай) та її прізвище було включено до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зоря», однак сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримувала.

На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті баби ОСОБА_2, так як відповідно до ст. 529 ЦК (в ред.1963 року) являється спадкоємцем за законом першої черги, оскільки син спадкодавці, а батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а брати позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилися, про що свідчать відповідні заяви.

Про порушене право на отримання земельної частки померлої бабці позивачу стало відомо лише у листопаді 2016 року з відповіді Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області, тому ОСОБА_1 просить суд поновити строк для звернення з заявою до суду; встановити факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року є сином ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року; встановити факт, що запис про включення в список додаток до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 по КСП «Зоря» - «ОСОБА_2», вважати як запис «ОСОБА_2» та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні при розгляді справи покладалася на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1931 року по 13 жовтня 1970 року працювала в колгоспі «Дружба», була його членом та вийшла на пенсію з даного господарства, про що свідчить журнал обліку членів колгоспу та їх сімей на 1948 рік та витяг з протоколу №15 засідання правління колгоспу «Дружба», що відбулося 13 жовтня 1970 року, копії яких маються в матеріалах справи.

Як вбачається з архівної довідки архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 28.04.2016 року №01-36/141 у документах архівних фондів колгоспу ім. Дзержинського та колгоспу «Дружба» є такі дані: згідно протоколу № 1 загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Дзержинського від 14 вересня 1943 року колгосп відновив свою діяльність після визволення Краснокутського району від німецько-фашистських загарбників.

Відповідно протоколу № 8 від 26 грудня 1969 року загальних зборів членів колгоспу колгосп ім. Дзержинського припинив свою діяльність, територія та функції передані колгоспу «Дружба», створеного 26 грудня 1969 року (протокол № 6 від 26.12.1969 загальних зборів членів колгоспу).

На підставі протоколу № 3 від 27.11.1990 дільниця № 3 колгоспу «Дружба» відділилася у самостійний колгосп. Від 03.01.1991 затверджено найменування відроджуваного господарства на території мікрорайону сіл Червоний Прапор і Бідило (так у документах) колгосп імені Дзержинського (протокол № 1 від 03.01.1991). З 22.12.1992 колгосп імені Дзержинського реорганізований в КСП «Зоря» (протокол № 5 від 22.12.1992).

Також, згідно відповіді Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 19.11.2015 року № 31-20.25-0.4-463/2-15 гр. ОСОБА_2 ( ОСОБА_2) не числиться в списку додатку до державному акту на право колективної власності на землю серія НОМЕР_2 від 29.10.1997 року, однак гр. ОСОБА_8 числиться в списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю серія НОМЕР_2 по КСП «Зоря» на території Олексіївської сільської ради.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що вони являються односельцями ОСОБА_2 та їм відомо, що вона проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_11, а тому її завжди називали ОСОБА_2. Також повідомили, що ОСОБА_2 весь час працювала в колгоспі «Дружба» та звідти пішла на пенсію. Окрім цього, повідомили, що у ОСОБА_2 з ОСОБА_11 було два сини - ОСОБА_12 та ОСОБА_3. У ОСОБА_12 дітей не було, а у ОСОБА_3 було четверо дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_13.

Окрім цього, факт, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, підтверджується довідками виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 09.12.2015 року №№1516,1517 та від 26.07.2016 року №1063.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт, що запис про включення в список додаток до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 по КСП «Зоря» - «ОСОБА_2», вважати як запис «ОСОБА_2» знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Краснокутської районної Ради народних депутатів від 20 лютого 1996 року за №135 КСП «Зоря» виданий Державний акт на право колективної власності на землю площею 1652,0 га для ведення сільськогосподарського виробництва. До списку осіб, які мають право на земельний пай була включена ОСОБА_8.

Згідно роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності

на землю.

Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку та на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування та статутом відповідного колективного підприємства.

За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Як вбачається з відповіді Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 04.05.2016 року № С-92/0-81/6-16 розмір земельної частку (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря» на території Олексіївської сільської ради становить 6,47 умовних кадастрових гектар.

Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам., сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Матеріали справи свідчать, що баба позивача ОСОБА_2 набула законне право на отримання земельної частки /паю/, так як працювала в колгоспі, була його членом на момент передачі державного акта про право колективної власності на землю КСП «Зоря» та являлась пенсіонером даного колгоспу, та була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 по КСП "Зоря", що підтверджується відповіддю відділу Держгеокадастру в Краснокутському районі Харківської області від 19.11.2015 року за № 31-20.25-0.4-463/2-15.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Олексіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в зв'язку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім'я не був виготовлений і не видавався.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

Згідно ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо

на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був

би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Факт, що ОСОБА_3 являється сином спадкодавці ОСОБА_2 підтверджений поясненнями свідків, наданих в судовому засіданні.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Факт, що позивач ОСОБА_1 являється дочкою ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про її народження та про шлюб, копії яких маються в матеріалах справи.

Також спадкоємцями майна ОСОБА_2 є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_13, які відмовилися від прийняття спадщини, про що свідчать нотаріально посвідчені заяви.

Син спадкодавці ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку в спадщині, немає, про що свідчать відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 04 липня 2016 року № 1803/01-21 та Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 29.06.2016 року №971/02-14.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім того, ОСОБА_1 пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 524, 529 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) , ст.15, 57, 60, 73, 209, 212-215 ЦПК України, Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельну частку ( пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року є сином ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що запис про включення в список додаток до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 по КСП «Зоря» - «ОСОБА_2», вважати як запис «ОСОБА_2».

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в розмірі 6,47 умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А.Каліберда