У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку та поділ земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що він є власником 16/18 ідеальних часток домоволодіння по АДРЕСА_1 за правом спадкування. Іншими співвласниками є відповідачі, які успадкували по 1/18 ідеальної частини. Спірний будинок загальною площею 87,8 кв. м складається з чотирьох житлових кімнат, двох коридорів, кухні та належних до будинку господарських споруд: літня кухня, сарай, вбиральня та погріб. Відповідно до ідеальних часток кожному з відповідачів у праві спільної власності належить не більше 6 % (4,88 кв. м) від загальної площі житлового будинку, а позивач має право на 88 % всього домоволодіння (78,04 кв. м).

Оскільки частки відповідачів у домоволодінні є незначними, його розподіл відповідно до ідеальних часток - 16/18, 1/18, 1/18 з технічної точки зору неможливий. Відповідачі на суміжній земельній ділянці збудували цегляний житловий будинок, придатний для постійного проживання, тобто припинення прав відповідачів на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди їх інтересам. Також позивачу та відповідачу ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить прибудинкова земельна ділянка площею 0,1511 га, яку також вважає за необхідне поділити.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просив суд припинити право власності на належні відповідачам 2/18 частини будинку по АДРЕСА_1, визнавши право власності за позивачем; поділити земельну ділянку за цією ж адресою в натурі порівну між співвласниками з виділенням позивачу частини, на якій знаходиться житловий будинок та господарські споруди; сплатити відповідачам з депозитного рахунку суду грошові компенсації за належні відповідачам частки в спільному майні в розмірі визначеною експертною оцінкою та стягнути судові витрати.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області

від 21 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем всупереч ч. 2 ст. 365 ЦК України не внесено на депозитний рахунок суду суму вартості часток відповідачів, що унеможливлює вирішення питання про припинення права власності відповідачів на спірне будинковолодіння, а також врахувавши, що частки спадкоємців при отримані спадщини не визначено, і можливість позбавлення права власності на об'єднані частки двох відповідачів одночасно законом не передбачено, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк