17.06.2016 Єдиний унікальний № 371/589/16-ц
Провадження 2/371/349/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гаврищука А.В.

за участю секретаря - Смиченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ Держземагенства у Миронівському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області (далі - відповідачі), третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Відділ Держземагенства у Миронівському районі Київської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 01.06.1999 його було прийнято на роботу на посаду зварювальника колективного сільськогосподарського підприємства «Перше травня» села Юхни Миронівського району Київської області, 01.07.2001 звільнено із вказаної посади вже із реорганізованого АЗАТ «Юхни».

14.02.1995 Юхнівською сільською радою Миронівського району КСП «Перше травня» видано державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4. Згідно рішення загальних зборів КСП «Перше травня» від 12.12.1996 в списки на розпаювання землі внесені всі члени КСП, які станом на 12.12.1996 року працювали в господарстві та всі колгоспники-пенсіонери, крім інтелігенції та вибувших із господарства.

Однак у Списку громадян на виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) під № 136 його зазначено як «ОСОБА_1» тобто по-батькові зазначено помилково - «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1». В зазначеній графі решта ідентифікуючих даних вказано вірно, і має місце лише помилка у зазначенні по-батькові.

Таким чином йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,67 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована в адміністративних межах Юхнівської сільської ради Миронівського району, в якому також помилково зазначено по-батькові «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1».

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Савченко А.О. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області № 24461738 від 16.09.2015 йому відмовлено у державній реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_2 у зв'язку з неможливістю однозначно ідентифікувати орендодавця (ОСОБА_1), тому просить суд державний акт від 31.12.2003 визнати недійсним і визнати за ним право власності на земельну ділянку, право власності на яку посвідчує такий державний акт.

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності,позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте подали до суду заяви, у яких просять розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.1999 ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду зварювальника колективного сільськогосподарського підприємства «Перше травня» села Юхни Миронівського району Київської області. 01.07.2001 звільнено із вказаної посади вже із реорганізованого АЗАТ «Юхни», що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_6 (а.с. 11).

Згідно довідки правління СГВК «Юхни» №56 від 05.02.2016 даний кооператив є правонаступником АЗАТ «Юхни», яке у свою чергу являлося правонаступником КСП «Перше травня» (а.с. 7).

Право на земельну частку (пай) набувається відповідно до Указу Президента України від

08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Відповідно до п. 2 Указу №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу,

сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04,2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

14.02.1996 Юхнівською сільською радою Миронівського району КСП «Перше травня» видано державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4 (а.с.18-19).

Рішенням загальних зборів КСП «Перше травня» від 12.12.1996 (протокол № 2 від 12.12.1996) вирішено: «В списки на розпаювання землі внести всіх членів КСП, які в даний час на 12.12.1996 року працюють в господарстві та всі колгоспники-пенсіонери, крім інтелігенції та вибувших із господарства» (а.с. 15).

Згідно Реєстру сертифікатів на право на земельну частку (пай) по АЗАТ «Юхни» його включено до такого реєстру: сертифікат серії НОМЕР_4 (а.с. 13).

Однак у Списку громадян на виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї), затвердженого розпорядженням Миронівської райдержадміністрації № 464 від 15.12.2003, під № 136 зазначено «ОСОБА_1» тобто по-батькові зазначено помилково - «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1» (а.с. 21).

В зазначеній графі вказані серія та номер паспорта громадянина України позивача «НОМЕР_3», ідентифікаційний код «НОМЕР_1», а також серія та номер сертифікату «НОМЕР_4». З цього вбачається, що має місце лише помилка у зазначенні його по-батькові, а решта ідентифікуючих даних вказані вірно.

31.12.2003 Миронівською райдержадміністрацією на підставі її розпорядження № 464 від 15.12.2003 видано державний акт серії НОМЕР_5 від 31.12.2003 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,67 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована в адміністративних межах Юхнівської сільської ради Миронівського району. Проте у такому державному акті помилково зазначено по-батькові ОСОБА_1: «ОСОБА_1», замість «ОСОБА_1» (а.с.18).

На зазначене позивач уваги не звернув і не мав перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, яку передавав в оренду:

- АЗАТ «Юхни» на підставі договору оренди землі № 191 від 04.04.2005 (строк оренди 5 років), який зареєстрований у Юхнівській сільській раді 06.04.2005, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.04.2005 /а.с. 22-23/.

- СФГ «Баші» на підставі договору оренди землі від 01.03.2010 (строк оренди 5 років), який зареєстрований у Миронівському районному відділі Київської обласної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2010 за № 73 /а.с. 24-25/.

20.08.2015 між позивачем та СФГ «Баші» підписано додаткову угоду до вказаного договору щодо пролонгації терміну дії договору до 21.12.2030 (а.с. 26).

Проте рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно Савченко А.О. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області № 24461738 від 16.09.2015 - відмолено у державній реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_2 у зв'язку з неможливістю однозначно ідентифікувати орендодавця (ОСОБА_1) /а.с. 27/.

Відповідно до листа Миронівської РДА вих. № 6/27-1868 від 06.05.2016 сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 виданий на ім'я ОСОБА_1 КСП «Перше травня» по Юхнівській сільській раді Миронівського району Київської області та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 24.11.2000 за № 6928, про що свідчить підпис ОСОБА_4 Сертифікат виданий на підставі розпорядження Миронівської райдержадміністрації від 26.12.1996 № 325 «Про затвердження вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах і видачу сертифікатів членам КСП «Перше травня» /а.с. 12/.

Із наданої Миронівською РДА копії сертифікату серії НОМЕР_4 вбачається, що його видано на ім'я саме ОСОБА_1 /а.с. 13/.

З цього слідує, що помилка у зазначенні по-батькові позивача відбулась саме на стадії виготовлення державного акту серії НОМЕР_5 від 31.12.2003.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено: «З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності позивача на належну йому земельну частку (пай) не визнається Відділом Держземагенства у Миронівському районі Київської області, що заважає йому реалізувати своє право на передачу даної земельної частки паю в оренду. Тобто заважає реалізувати одну із правомочностей, що утворюють право власності на річ, у даному разі право розпорядитися належною земельною ділянкою.

Водночас, а ні відповідачами по справі, а ні третьою особою не надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, які б свідчили про відсутність у позивача права власності на вказану земельну ділянку.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 19.06.2013 в цивільній справі № 6-57цс13, прийнятої в результаті перегляду судових рішень суду касаційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відтак виданням Миронівською районною державною адміністрацією державного акту на право власності на земельну ділянку, яка мала належати позивачу, на не його «по-батькові» грубо порушено право власності позивача на земельну ділянку, яка має йому належати.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права та визнання правочину недійсним є способами захисту цивільних прав та інтересів.

За таких обставин його невизнане право власності на вказану вище земельну ділянку підлягає захисту в судовому порядку, зокрема державний акт від 31.12.2003 підлягає визнанню недійним і за позивачем має бути визнано право власності на земельну ділянку, право власності на яку посвідчує такий державний акт.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України на підставі ст.ст. 15, 16, 152, 155, 328, 392, ЦК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_5 від 31.12.2003, виданий Миронівською районною державною адміністрацією Київської області на ім'я ОСОБА_1, який посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,67 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в адміністративних межах Юхнівської сільської ради Миронівського району.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,67 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в адміністративних межах Юхнівської сільської ради Миронівського району.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.В. Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Гаврищук