УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу і повернення коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 003413 (з додатками) від 25 грудня 2015 року, укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»), та стягнути з відповідача на свою користь грошову суму за договором лізингу у розмірі 15 700 гривень.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 11 серпня 2016 року, визнано недійсним Договір фінансового лізингу

№ 003413 з додатками № 1, 2, 3 до нього від 25.12.2015 року укладений між ОСОБА_2 (ідент.номер.НОМЕР_1) та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» (код ЄДРПОУ 8655270).

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» (0) на користь ОСОБА_2 (ідент.номер.НОМЕР_1) грошову суму за Договором фінансового лізингу № 003413 з додатками № 1, 2, 3 до нього

від 25.12.2015 року у розмірі 15 700 грн. 00 коп.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» (0) на користь ОСОБА_2 (ідент.номер.НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заявник просить поновити строк касаційного оскарження судових рішень з посиланням на поважність причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (ст. 319 ЦПК України).

У разі пропущення строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк (ч. 2 ст. 325 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк касаційного оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що не зазначення в оспорюваному договорі індивідуальних ознак предмета лізингу, солідарної відповідальності продавця і лізінгодавця та, встановивши, що в договорі лізингу відсутні відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, умовами договору встановлено жорстоку односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь-яке порушення зобов'язання, а й за розірвання договору за його ініціативою, що є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності та є несправедливими умовами договору згідно з вимогами ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2766цс15).

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» строк касаційного оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду

м. Києва від 11 серпня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсним договору фінансового лізингу і повернення коштів за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня