Категорія 20Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Якименко М.М., Колоса С.С.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника ПАТ КБ «Приватбанк» Роя В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селінг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи що 05 червня 2007 року між позивачем та ТОВ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № VIH0G105541410. Згідно умов кредитного договору позивачу було надано кредитні кошти в розмірі 40 000 доларів США, зі сплатою 12% відсотків на рік строком до 03 червня 2037 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 05 червня 2007 року укладено договір іпотеки квартири відповідно до якого позивач надав в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк» нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. 06 грудня 2015 року. 26 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ТОВ «Естейт Селлінг» договір купівлі-продажу предмета іпотеки, відповідно до якого було реалізовано іпотечне майно.

Позивач у якості підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним у позовній заяві зазначає про те, що продаж квартири було вчинено без проведеної експертної оцінки її вартості та повідомлення іпотекодавця про намір укласти договір купівлі-продажу, зазначений договір суперечить вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилаючись на ці обставини, позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 12 листопада 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнатно недійсним договір купівлі-продажу квартири № 22 (двадцять два) в будинку № 192 (сто дев'яносто два) по вулиці Свердлова у місті Вінниці, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» (), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 12 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6354.

Стягнуто в рівних частках з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» на користь ОСОБА_2 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 80 коп..

В апеляційній скарзі представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Сокуренко Наталії Вікторівни ставиться питання про скасування рішення суду, оскільки судом неповно з'ясовано обставини справи, та про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Перепровіривши законність та обгрунтованність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про задоволення позову ґрунтується на наступному.

З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № VIH0G105541410, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 40 000 доларів США. У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки квартири, згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 5, 6).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року у справі № 127/13806/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIH0G105541410 від 05 червня 2007 року в розмірі 40 879 дол. США 69 центів звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем та з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки (т. 1 а.с. 7-9).

На підставі вказаного судового рішення 12 листопада 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ПАТ КБ «Приватбанк» передав у власність покупцю ТОВ «Естейт Селлінг» квартиру АДРЕСА_1, а покупець прийняв у власність нерухоме майно та зобов'язався сплатити продавцю кошти у сумі 319 269 гривень Вказаний договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 6354 (т. 1 а.с. 73).

Позивач як на підставу для визнання оспорюваного правочину недійсним у позові посилається на те, що продаж квартири було вчинено без проведеної експертної оцінки її вартості та повідомлення іпотекодавця про намір укласти договір купівлі-продажу; зазначений договір суперечить вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Матеріали цивільної справи містять докази того, що відповідачем ПАТ КБ «Приват Банк» на виконання вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку» направлялось позивачу ОСОБА_2 повідомлення від 21 липня 2015 року про намір укласти договір купівлі-продажу квартири (т. 2 а.с. 5-8).

Із витребовуваних у нотаріуса документів, на підставі яких посвідчувався оспорюваний договір, міститься звіт про оцінку майна, здійснений ТОВ «Віконт-Консалтинг», здійсненого останнім 11 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 106-119). Докази, які б підтверджували неправомірність вказаного звіту, позивачем та його представником надано не було. Отже, з урахуванням наведених положень Закону, судом не ставився під сумнів даний звіт, оскільки він відповідає вимогами статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII (далі - Закон № 1304-VII), набув чинності 07 червня 2014 року.

За приписами пункту 1 вказаного закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, установлений Законом № 1304-VII мораторій тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки.

З огляду на викладене рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VІІ.

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України № 6-44 цс15 від 25 березня 2015 року, № 6-1102 цс15 від 23 вересня 2015 року.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 46,9 кв.м., житлова - 31,4 кв.м., загальна площа якої не перевищує 140 кв.м., використовується позивачем та членами його сім'ї (дружина та троє малолітніх дітей), як місце постійного проживання, що підтверджується довідкою з місця проживання від 15 вересня 2015 року (т. 1 а.с. 13). Інше нерухоме житлове майно у позивача у власності не знаходиться (т. 1 а.с. 211, 212) і він не є суб'єктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Оспорюваний договір купівлі продажу квартири було укладено та посвідчено нотаріально 12 листопада 2015 року, тобто в період дії мораторію, а отже, оспорюваний договір купівлі-продажу квартири слід вважати таким, що суперечить Закону № 1304-VІІ, оскільки він укладений ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» під час дії цього Закону, яким тимчасово заборонено відчужувати без згоди власника нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки і виступає як забезпечення зобов'язань за споживчим кредитом, наданим громадянину України в іноземній валюті.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селінг» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, є частково обґрунтованим, а саме в частині порушення вимог Закону № 1304-VІІ, тому, з цих підстав, вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири від 12 листопада 2015 року є такими, що підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2013р. звернено стягнення на предмет іпотеки, який розташований за адресою АДРЕСА_1 Вказаним рішенням надано право ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" продажу предмету іпотеки та рішення набрало чинності 10.12.2013р. і те, що мораторій не пом'якшує та не скасовує юридичну відповідальність особи, суд не перевірив, чи був зареєстрований позивач в предметі іпотеки, коли приватний нотаріус, посвідчував спірний договір купівлі - продажу, нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання ОСОБА_2, колегія суддів не бере до уваги як такі спростовуються вищенаведеним.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно застосував норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами, підстав для скасування або зміни рішення суду колегія суддів не знаходить.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: Л.П. Стеблюк

Судді: М.М. Якименко

С.С. Колос

/підписи/

з оригіналом вірно: