АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9997/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року колегія cуддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Музичко С.Г.

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Ігнатьєву Є.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» СироватськоїОлени Миколаївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що при відкритті провадження у справі порушені правила підсудності. Вважає, що суд помилково відкрив провадження у справі та не врахував правил ст. 114 ЦПК України, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, за адресою - АДРЕСА_1 що територіально відноситься до Дарницького районного суду м.Києва.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені.

Заслухавши доповідь судді обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відкриваючи провадження у справі ухвалою від 21 травня 2015 року, суддя виходив з того, що підстав для відмови у відкритті провадження у справі або для повернення позовної заяви з наданих суду матеріалів не має.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 14 статті 110 Цивільного процесуального кодексу України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно п.п. 41. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" (надалі за текстом - Постанова Пленуму ВССУ №3 від 01.03.2013), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно пункту 42 Постанови Пленуму ВССУ №3 від 01.03.2013, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Предметом спору у справі зокрема, є визнання недійсним Іпотечного договору від 30.03.2007 року, укладеного між ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_2, тобто предметом спору є визнання недійсним правочину з нерухомістю.

Згідно з пунктом 3 Іпотечного договору від 30.03 2007 року, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що відповідно до адміністративно-територіального розподілу відноситься до Дарницького району міста Києва.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про підсудність позовної заяви ОСОБА_2 Шевченківському районному суду міста Києва є необґрунтованими, як наслідок, судом неправомірно застосовано 109, 122 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» Сироватської Олени Миколаївни задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді