Справа № 462/1418/10 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/3318/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
Провадження №22-ц/783/3318/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Левик Я.А., Ванівський О.М.

секретар: Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4 про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 30463350 та у виконавчому провадженні №30464189, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року замінено стягувача ОСОБА_5 у виконавчому провадженні ВП №30464189, відкритому Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по виконанню виконавчого листа №2-1418 від 14.02.2011 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова про вселення ОСОБА_5 в будинок №6а по вул. О.Теліги в м. Львові, на його правонаступника ОСОБА_4, що проживає та зареєстрована за адресою м. Львів, пр. Червоної Калини, 1/23.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року замінено стягувача ОСОБА_5 у виконавчому провадженні ВП №30463350, відкритому Личаківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції по виконанню виконавчого листа №2-1418 від 14.02.2011 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова про зобов»язання ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_5 в користуванні будинком №6а по вул. О.Теліги в м. Львові, на його правонаступника ОСОБА_4, що проживає та зареєстрована за адресою м. Львів, пр. Червоної Калини, 1/23.

Ухвали суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3. В апеляційних скаргах покликається на їх незаконність. Зокрема зазначає, що відповідно до договору купівлі - продажу від 25.12.2014 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.12.2014 року, індексний номер 31676562, вбачається, що ОСОБА_9 відчужив будинок №6 по вул. О.Теліги в місті Львові та приміщення кімнати під літ. 1 -1 площею 18.4 кв.м. в будинку № 6 по вул. О.Теліги в місті Львові заявнику ОСОБА_10 Звертає увагу Апеляційного суду Львівської області на те, що із моменту укладення договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року гр. ОСОБА_4 жодного разу не зверталась на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 із заявами, листами чи пропозиціями щодо вселення чи вчинення будь - яких інших дій з приводу придбаного нею нерухомого майна, а відтак, стає не зрозумілим, які перешкоди у користуванні кімнатою під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку № 6 по вул. О.Теліги в м. Львові створюють відповідачі, коли рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2010 року виконано. Крім цього, вказує, що жодного судового спору між сімєю ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_4 на момент її звернення про заміну сторони у виконавчому провадженні не було та не має, відтак про яку заміну сторони взагалі може іти мова. Просить ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та доводи скарги, колегія суддів знаходить підстави для скасування ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до ст.378 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

ч.1 ст.14 ЦПК України закріпила, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», саме виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених законом «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами.

На підставі ст.3 Закону «Про виконавче провадження» виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, видані судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах, у випадках, передбачених законом, судові накази, виконавчі написи нотаріусів, посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі рішень цих комісій, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування будівлями та майном, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу, рішення інших органів державної виконавчої влади, у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на державну виконавчу службу, рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Виконавче провадження то є квінтесенція процесу поновлення порушених прав, повернення грошових коштів, звернення стягнення на майно, торжество правосуддя, реалізація конституційного принципу обовязковості судового рішення.

Процесуальне правонаступництво, як і заміна неналежної сторони, являє собою зміну суб'єктного складу учасників спору.

Процесуальне правонаступництво- це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов'язки у спірних правовідносинах.

Сторона може вибути з процесу в силу різних причин, однак процесуальне правонаступництво виникає тільки у тому випадку, коли має місце правонаступництво у матеріальних правовідносинах. На відміну від матеріального правонаступництва, процесуальне має ряд особливостей, обумовлених характером участі у процесі, сукупністю процесуальних прав та обов'язків, якими наділені сторони.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних або встановлених судом правовідносин майнового, але не особистого характеру. Заміна суб'єктів матеріальних правовідносин можлива внаслідок смерті громадянина, який був суб'єктом правовідносин; припиненні юридичної особи; уступки права чи взяття на себе обов'язку іншої особи. Новий суб'єкт права або обов'язку може прийняти права та обов'язки свого правонаступника цілком або частково. У залежності від цього в науці і судовій практиці розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво.

Універсальне (повне) правонаступництво наступає у випадку смерті сторони, припинення юридичної особи, яка є стороною у справі. У цих випадках спадкоємець громадянина, правонаступник юридичної особи стає стороною в матеріальних правовідносинах, а отже, І процесуальним правонаступником у цивільній справі.

Сингулярне (часткове) правонаступництво настає у випадку уступки вимоги, переведення боргу або прийняття боргу на себе. Тут правонаступництво в матеріальних правовідносинах визначає процесуальне правонаступництво.

На відміну від цивільного матеріального правонаступництва, яке поділяється на універсальне (загальне) та сингулярне (часткове), у цивільному процесуальному праві сингулярного правонаступництва немає, оскільки правонаступник набуває всіх цивільних процесуальних прав та обов'язків попередника без будь-яких винятків.

Для настання процесуального правонаступництва правонаступник (особа, яка бажає вступити у процес) має довести судові своє право на зайняття процесуального становища суб'єкта, якого він заміняє. Доказом можуть бути рішення суду, статут, свідоцтво про право на спадщину, Інші документи, які підтверджують перехід прав та обов'язків у матеріальних правовідносинах, що є предметом судового розгляду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 у 2007році звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю - будинком 6а по вул. О Теліги в м.Львові. Цей спір було вирішено, рішення про задоволення позову звернено до виконання та було виконано.

Спір виник не з приводу права власності ОСОБА_5, а через особисті відносини між ним та відповідачами, які за своїм виразом носять індивідуальний характер, невід»ємно поєднаний з особою ОСОБА_5.

У зв»язку з фактичним виконанням рішення суду державним виконавцем 31.05.2012року було прийнято постанову про закриття виконавчого провадження (а.с.171).

ОСОБА_4 набула право власності на підставі правочину у грудні 2014 року, і з цього приводу у неї виникли індивідуальні правовідносини з іншими співвласниками будинку, які відмінні від правовідносин ОСОБА_5 з сім»єю ОСОБА_7.

Державним виконавцем було скасовано постанову про закриття виконавчого провадження вже після смерті ОСОБА_5, за минуванням 2 років після фактичного закриття виконавчого провадження через його виконання.

Тому помилковим буде вважати ОСОБА_11 правонаступницею ОСОБА_5, у спорі з приводу перешкод, які чинились ОСОБА_5 у користуванні спільним житловим будинком. Право власності, як і похідне право користування житлом є особистим і носить індивідуальний характер.

У тому випадку, якщо ОСОБА_11, після набуття нею права власності, вчиняються дії сім»єю ОСОБА_7, які перешкоджаюь їй у реалізації її законних прав, вона вправі звернутись за судовим захистом у передбаченому законом порядку.

Відтак колегія суддів приймає як обґрунтовані доводи скарги щодо порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, на підставі ст.312 ЦПК скасовує її та відмовляє у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.303, п.2ч.2ст.307, 312, п.6 ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року скасувати. Постановити нову ухвалу.

У заявах ОСОБА_4 про заміну стягувача у виконавчих провадженнях ВП №30463350 та ВП № 30464189, відкритих Личаківським ВДВС Львівського МУЮ по виконанню виконавчих листів №2-1418 від 14.02.2011року. виданих Залізничним районним судом м. Львова про вселення ОСОБА_5 в будинок №6а по вул.. О.Теліги в м. Львові - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й не оскаржується.

Головуючий суддя

Судді: