Ухвала

іменем україни

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про заміну сторони у виконавчому провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня

2016 року,

встановила:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (далі - ТОВ «АНСУ») звернулося до суду з указаною заявою, мотивуючи тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2011 року з ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») стягнуто заборгованість за кредитним договором. 9 грудня 2011 року судом було видано виконавчий лист. 16 липня 2013 року між ПАТ «ПУМБ» та

ТОВ «АНСУ» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за наведеним вище кредитним договором перейшло до ТОВ «АНСУ».

Ураховуючи наведене, заявник просив замінити сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «ПУМБ» на його правонаступника

ТОВ «АНСУ».

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2013 року замінено стягувача

ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «АНСУ» у виконавчому провадженні у справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 січня 2008 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від

28 березня 2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою в задоволені заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «АНСУ» просить ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову про відмову в задоволенні заяви ТОВ «АНСУ» про заміну сторони виконавчого провадження, апеляційний суд виходив із того, що з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні наділені правом лише державний виконавець або сторона виконавчого провадження, якими ТОВ «АНСУ» не являється.

Проте з такими висновкам апеляційного погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2011 року з

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 січня 2008 року.

9 грудня 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом

м. Дніпропетровська області видано виконавчий лист.

За умовами договору відступлення права вимоги від 16 липня 2013 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ», право грошової вимоги за наведеним вище кредитним перейшло до ТОВ «АНСУ».

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»,

ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання апеляційного суду на неповідомлення місцевим судом сторін про день та час розгляду заяви відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України є безпідставним, оскільки такі повідомлення судом направлялись, а неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Неявка боржника в судове засідання не призвела до неправильного вирішення заяви

Таким чином, суд першої інстанції вірно застосував положення

ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», встановив фактичні обставини справи, оцінив докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України) та постановив законну ухвалу про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадження.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, а тому ухвала суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня

2016 року скасувати, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська