№ 201/8287/16-ц
провадження 2-з/201/269/2016
УХВАЛА

24 листопада 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення вихідної допомоги при звільненні та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 червня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 «СК «Інгосстрах» про стягнення вихідної допомоги при звільненні, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року обєднано в одне провадження позовні вимоги цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення вихідної допомоги при звільненні та зустрічний позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

По справі призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 18 листопада 2016 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме, нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 «СК «Інгосстрах», та грошові кошти, які знаходиться на розрахункових рахунках цього відповідача, у межах ціни позову, оскільки в провадженні перебуває вище вказана справа та на даний час ціна позову щодо вимог майнового характеру складає 12 343 838,19 грн., що є значною, а тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить в подальшому виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте надане суду клопотання не відповідає вимогам даної статті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи, заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки в заяві не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення, що зазначено у заяві; не зазначено, яким чином можуть сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, крім того не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім того, в поданій заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду по справі, а лише містяться посилається на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є субєктивним припущенням сторони позивача, тобто з зазначеного витікає, що заява немотивована та до неї не додані додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачених законом підстав для задоволення заяви нема.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, ст. 153, ст. 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення вихідної допомоги при звільненні та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 про стягнення збитків відмовити.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України вказана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя