Справа № 310/6888/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді - Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказав, що в її володінні та користуванні знаходиться нерухоме майно, а саме житловий будинок № 6 по провулку Верхньому в смт. Андріївці Бердянського району Запорізької області.

З травня 2006 року позивач зі згоди відповідача проживала у вказаному будинку, посадила город, а 14.10.2006 року зареєструвалась у вказаному будинку також зі згоди відповідача, власника будинку.

В тому ж році відповідач передав позивачу в добровільному порядку правовстановлюючі документи на житловий будинок, дозволивши володіти, користуватися вказаним майном на правах власниці, а сам поїхав, пояснивши, що позивач може володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним будинком на свій розсуд.

Позивач вказав, що з травня 2006 року по теперішній час вона володіє будинком відкрито, не від кого не скриває свої права на нього, володіння здійснюється нею безперервно, майно з її володіння ніколи не вибувало .

Позивач володіє та користується як будинком так і земельною ділянкою, здійснює догляд за будинком, постійно робить в ньому ремонт.

За весь час володіння нерухомим майном претензій від відповідача до позивача не було, права на спірне майно ніхто не пред»являв.

В судове засідання позивач не з"явився, надав судові заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 02.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в реєстрі № 2421 відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: пгт. Андріївка, пер. Верхній, 6.

Згідно довідки КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 16.11.2016 року право власності на житловий будинок по пров. Верхньому у с. Андріївка, Бердянського району зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2421.

В судовому засіданні встановлено, що з 2006 року вищевказаним будинком відкрито, безперервно, добросовісно володіє та користується ним позивач ОСОБА_1 зі згоди відповідача ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що з 2006 року вона сплачує комунальні платежі за користування будинком, відноситься до цього майна, як до особистого, робить там ремонти, підтримує будинок в належному стані.

Цей факт підтвердили в судовому засіданні свідки, також цей факт підтверджений письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб»єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно узагальнень Верховного Суду України та аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного) експлуатувати, вживати необхідних заходів для утримання майна в належному стані тощо. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Така сама позиція закріплена і у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

В судовому засіданні встановлені, всі три умови, при яких можливо застосування ст. 344 ЦК України, а саме добросовісність заволодіння майном, відкритість володіння та безперервність цього володіння позивачем ОСОБА_1

Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими.

На підставі ст.344 ЦК України і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 6, розташований по провулку Верхній в смт. Андріївка Бердянського району Запорізької області, який знаходиться на земельній ділянці у веденні Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, який складається з житлового бюудинку під літ. "А": коридора 2 площею 4,7 кв.м., кухні 3 площею 14,9 кв.м., кімнати 4 площею 11,5 кв.м., кімнати 5 площею 6,8 кв.м., загальною площею 44,1 кв.м.; з вернади під літ. "а", площею 6,2 кв.м., ганку до "а", літньої кухні "Б" площею 16,7 кв.м., гаражу "В" площею 14. 3 кв.м., сараю "Д" площею 16, 7 кв.м., сараю "Г" площею 11, 6 кв.м., сараю "М" площею 4,7 кв.м., сараю "Н" площею 4, 3 кв.м., навісу "І" площею 3,7 кв.м., навісу "Л" площею 4,3 кв.м., навісу "Е" площею 5,1 кв.м., вбиральні "О", душу "З", басейну "К", калитки № 3, воріт № 2, паркану № 1, паркану № 4, паркану № 5, паркану № 6, відмостки № 1, - в порядку набувальної давності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: