справа №176/2670/16-ц
провадження №2/176/1571/16
у х в а л а

30 листопада 2016 р. Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Крамар О.М., дослідивши позовну заяву Федеральної казенної установи - виправна колонія №3 Управління Федеральної служби виконання покарань у Липецькій області Російської Федерації до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

29 листопада 2016 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Федеральної казенної установи - виправна колонія №3 Управління Федеральної служби виконання покарань у Липецькій області Російської Федерації до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 відбуває покарання у ФКУ ВК №3 УФСВП у Липецькій області, на території Російської Федерації. Під час відбування покарання у виправній колонії ОСОБА_1 допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, яка полягало у недбалому ставленні до майна виправної установи, чим порушив абз.5 пункт 14 глави 3 Правил внутрішнього розпорядку виправних установ, затверджених наказом Мінюста Росії від 03.11.2005 року №205, яке, у свою чергу, призвело до завдання матеріальної шкоди установі. Матеріальну шкоду позивач оцінює у 5 934, 00 руб /грошова одиниця Російської Федерації/. В позовній заяві позивач іноземний елемент посилається на норми Законів Російської Федерації.

Зазначений позов подано державним органом Російської Федерації до суду України з тих підстав, що відповідач ОСОБА_1 є громадянином України та має місце реєстрації на території України, за адресою: місто Жовті Води, Дніпропетровської області, вулиця Ціолковського, 9/16. Хоча місце знаходження відповідача ОСОБА_1, на день звернення до суду з позовом, є територія Російської Федерації, виправна установа, де останній відбуває покарання.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви, приходить до висновку, що позовну заяву, в порядку статті 115 Цивільного процесуального кодексу України, слід повернути позивачеві, оскільки справа не підсудна Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем є державний орган іноземної держави державний орган Російської Федерації.

В позовній заяві позивач державний орган, звертаючись до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, зазначив, що відповідач ОСОБА_1 відбуває покарання у Федеральній казенній установі, у виправній колонії №3 Управління Федеральної служби виконання покарань у Липецькій області, але зареєстрований на території України, за адресою: місто Жовті Води, Дніпропетровської області, вулиця Ціолковського, 9/16. Тому, на думку позивача, справа підсудна Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області.

Так, у міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судів певної держави щодо розгляду і вирішення цивільних справ та здійснення окремих процесуальних дій щодо іноземного елемента. Тому, спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підстави визначення підсудності справ судам України викладено у ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Як зазначено в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», викладеному в Листі 16.05.2013 № 24-754/0/4-13, визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору.

В пункті 3 цього Узагальнення судам роз'яснено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (частина перша статті 414 ЦПК).

Звернуто увагу на те, що питання про підсудність судам України справ з іноземним елементом може визначатися і на момент відкриття провадження у справі, і у попередньому судовому засіданні.

Також вказано, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» (частина перша статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право»). При цьому суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачено пунктом 3 частини другої статті 122 ЦПК.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, в тому числі, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, виправна установа посилається на те, що відповідач має місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, як слідує з матеріалів позову, місцем знаходження відповідача є територія Російської Федерації, а саме: виправна колонія №3 Управління Федеральної служби виконання покарань у Липецькій області, де останній відбуває покарання, а також місцем завдання шкоди є Російська Федерація.

Оскільки місцем знаходження відповідача є територія Російської Федерації, тому відповідно до п.п. 2,3 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», дана справа не підсудна судам України.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суд, вирішуючи питання про відкриття провадження в справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

На підставі викладеного, суддя приходить до висновку про повернення позовної заява позивачеві.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.115, ст. 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Федеральної казенної установи - виправна колонія №3 Управління Федеральної служби виконання покарань у Липецькій області Російської Федерації до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя