Справа №339/530/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 до Тисівської сільської ради, ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами,-

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить переглянути рішення Болехівського міського суду від 04 червня 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що вказаним рішенням за ним та відповідачем ОСОБА_3 визнано право власності по ? частині будинковолодіння по вул.Грабовського, 1, в с.Тисів Болехівської міської ради. Приймаючи таке рішення, суд прийшов до висновку про факт прийняття спадщини ОСОБА_5 ( чоловіком ОСОБА_3 Д.) за померлою ОСОБА_6 на підставі наявності у ОСОБА_5 Біблії 1903 року«Євангелії від св.ОСОБА_7, ОСОБА_4» та шкатулки, на якій знаходяться фотографії ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які вважав спадковим майном.

В заяві про перегляд рішення заявник зазначає, що з листа свого кума ОСОБА_7 він довідався, що зазначені речі не були складовими спадкового майна після смерті ОСОБА_6, оскільки подаровані нею синові за життя та їх перебування у ОСОБА_5 не може свідчити про фактичний вступ останнього в управління спадковим майном, зокрема житловим будинком по вул. Грабовського, 1 в с.Тисів. Саме цю обставину він вважає нововиявленою обставиною та просить рішення скасувати, визнавши тільки за ним право власності на все спадкове майно.

Ухвалою суду від 28.10.2016року заявнику поновлено строк звернення до суду на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Заявник в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Його представник пояснив, що заявник просив проводити розгляд справи без його участі.

Представник заявника підтримав вимоги заяви та додатково пояснив, що суд, приймаючи вказане рішення, не мав достатніх доказів на підтвердження факту вступу ОСОБА_5 в управління спадковим майном після смерті матері. Нововиявленою обставинаю вважає інформацію, викладену в листі ОСОБА_7 про факт дарування матір"ю за життя шткатулки та Біблії ОСОБА_5, а також пояснення свідка ОСОБА_7 з приводу вказаних обставин. Пояснював, що заявникові було відомо під час розгляду справи про факт отримання вказаних речей від матері і з таким фактом він погоджувався, а тому не викликав вказаного свідка для дачі пояснень в суді. Просив заяву задоволити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вважає вимоги заяви необгрунтовані, оскільки вказаний лист, написаний ОСОБА_7 не є нововиявленою обставиною, а є новим доказом. Окрім того, сам ОСОБА_7, будучи допитаний як свідком, не підтвердив інформацію, написану ним в листі, і не зміг пояснити про сам факт отримання вказаних речей ОСОБА_5 від матері.

Представник Тисівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу в їх відсутності ( а.с.209).

Такі дії представника не суперечать вимогам ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення осіб, свідка, зясувавши обставини справи та перевіривши доводи заяви, суд не знаходить підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст.361 ЦПК України, одною з підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка зверталась з заявою, на час розгляду справи.

Вказана правова норма передбачає, що це мають бути обставини, також те, що ці обставини повинні бути істотними, тобто такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто існували на час розгляду судом спору. При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 ЦПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з п. 3, 4, 5, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»: Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (як правонаступника ОСОБА_5В.) право власності на спадкове будинковолодіння по 1/2 частині, суд виходив з того, ОСОБА_5 фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_6

При цьому, суд взяв до уваги наявні в матеріалах справи докази, які надали обидві сторони на підтвердження своїх доводів та заперечень, а також показання допитаних під час судового розгляду свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, як і оглянутих судом речей з особистого майна спадкодавця ОСОБА_6, що були представлені ОСОБА_5

Вказані докази підтвердили факт вступу ОСОБА_5 в управління спадковим майном після смерті його матері, оскільки встановлено, що він проживав після смерті матері у вказаному будинку та отримав майно, яке належало спадкодавцю та є сімейними реліквіями( Біблію, шкатулки з фотографіями батьків).

Суд водночас звертає увагу і на те, що ні в суді першої інстанції, ні при розгляді апеляційним судом, ОСОБА_1 та його представник тоді не оспорювали цього факту ( на підставі якого, власне, суд і прийняв рішення), а ставили під сумнів тільки те, що ОСОБА_5 не звертався протягом встановленого строку з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті матері.

І при цьому, як ствердив представник заявника, ОСОБА_1 під час розгляду справи було відомо про той факт, що ОСОБА_5 отримав спадкові речі після смерті матері, і він з цим погоджувався.

На даний час у своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник у підтвердження своїх вимог уже вказує на те, що ОСОБА_5 не прийняв спадщину і не вступив в управління спадковим майном після смерті матері, що підтверджує вже новим доказом листом ОСОБА_7 від 21.03.2016року, тобто таким доказом, який зявився у заявника вже після ухвалення рішення суду, яке просить переглянути, а також поясненнями самого ОСОБА_7, якого просив опитати як свідка.

Зокрема, зазначає, що з листа ОСОБА_7, отриманого ним 21.03.2016року, довідався, що зазначені речі (шкатулка з фотографіями та Біблія) не могли увійти в склад спадщини після смерті ОСОБА_6, так як подаровані нею сину ОСОБА_5 після смерті батька. І перебування у ОСОБА_5 вказаних речей, за його твердженням, не можуть свідчити про фактичний вступ останнього в управління спадковим майном, зокрема житловим будинком по вул. Грабовського, 1 в с.Тисів.

Однак дані посилання заявника не є нововиявленими, а є фактично новими доказами у підтвердження його вимог у справ, як зазначено в п.4 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами».

Пунктом 5 цієї постанови дано розяснення, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному зясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Таким чином, обставина на яку посилається заявник, підлягала доказуванню, а відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України сторони зобовязані довести ті обставини на які вони посилаються. Цей обовязок розповсюджується і на позивача по справі ОСОБА_1 , також він мав право подання доказів як самостійно, так і шляхом заявлення відповідних клопотань судові.

І таким чином, ОСОБА_1 не був позбавлений при розгляді справи права заявляти клопотання про допит в якості свідка самого ОСОБА_7 ( від якого отримав лист) , який проживає з народження в с.Тисові, як і свідки, які були опитані за клопотанням протилежної сторони : ОСОБА_9, ОСОБА_10

При цьому, заявник не довів наявність перешкод або інших обставин, що не давали для нього можливості викликати вказаного свідка та отримати відповідну інформацію від нього при вирішенні справи в суді до постановлення рішення, яке просить переглянути. Такі дії заявника, як позивача у справі, свідчать про те, що він недобросовісно використав свої процесуальні права та обов"язи, оскільки будь-яких клопотань про витребування такої інформації чи виклику свідка до суду, що розглядав справу, не заявляв.

Неподання стороною або особою, яке бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Окрім того, слід звернути увагу і на те, що підставами для прийняття судом рішення про факт вступу ОСОБА_5В в управління спадковим майном після смерті матері були не тільки наявність у нього Біблії та шкатулки, а те, що він проживав після смерті матері у належному їй будинку, про що підтвердили свідки, а також про це вказував у своєму запереченні і сам заявник ОСОБА_1 ( а.с.43).

Викладене ще раз підтверджує, шо вказана обставина ( інформація щодо дарування шкатулки та Біблії спадкодавцем за життя ОСОБА_5В.) не є нововиявленою в розумінні ст.361 ЦПК, яка б могла вплинути на юридичну оцінку обставин справи.

І саме головне, на що суд хоче звернути увагу, що опитаний за клопотанням заявника свідок ОСОБА_7 в своїх поясненнях не підтвердив ті обставини, які викладені ним в листі з приводу дарування спадкового майна (шкатулки та Біблії).

Так, даючи пояснення під присягою, свідок пояснив, що він далеко проживавав від будинку матері заявника ( на віддалі бзизько 2км), особисто не був присутнім при даруванні цих речей, тому не може стверджувати " чи ці речі подаровані , чи ОСОБА_5 сам їх забрав" і коли саме. Інформацію про дарування вказаних речей він почув на селі, але від кого, не міг пояснити.

Що ж стосується твердження заявника зазначені заяві щодо необгрунтованості рішення суду про факт вступу в управління спадковим майном, то це не вважається нововоявленою обставиною.

Як вбачається з матеріалів справи, усі обставини щодо обґрунтованості чи необґрунтованості ухвалення рішення суду і покладених у його основу доказів, були предметом дослідження судів усіх інстанцій і їм була надана відповідна правова оцінка.

Фактично, вимоги заявника зводяться до того, щоб поставити під сумнів рішення суду, яке вступило в законну силу і подавши таку заяву, намагається ще раз переглянути судове рішення, після того , як воно було предметом розгляду в апеляційній та касаційній інстантанціях, що суперечить практиці Європейського суду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як наголосив Європейський Суд з прав людини у справі "Пономарьов прти України" від 03 квітня 2008 року «право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення» (п.40 мотивувальної частини зазначеного рішення).

У справі "Совтрансавто -Холдинг прити України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів… Судова система, в якій існувала процедура внесення протесту, а відтак можливість неодноразового скасування остаточного судового рішення, як це було встановлено у цій справі, не відповідає як така принципу правової певності, який становить один з основних елементів верховенства права в сенсі статті 6 § 1 Конвенції» ( пункт 72,77 мотивувальної частини рішення від 06.11.2002року ).

Відтак, викладене заявником обґрунтування для перегляду рішення Болехівського міського суду від 04.06.2014 року не містить жодних ознак нововиявлених обставин і не може бути підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст. 209, 361-365 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Болехівського міського суду від 04 червня 2014 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Cуддя О.С.Головенко