Провадження № 2/750/2839/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Карапута Л.В.,

при секретарі Руденок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача в сумі 100608 грн. 00 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.02.2015 року позичив кошти відповідачу в сумі 3930,00 доларів США зі строком повернення до 21.02.2016 року, проте кошти не повернув, тому позивач просив стягнути суму боргу в розмірі 100608 грн. 00 коп. ( курс НБУ на день складання позову 1 долар США 25,64 грн.).

У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 21 лютого 2015 року взяв від ОСОБА_1 3930,00 доларів США, про що склав розписку та зобов'язувався повернути до 21.02.2016 року (а.с. 11).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 УК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки відповідач не повернув позивачу кошти, тому суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума за договором позики в розмірі 3930,00 доларів США, що за курсом НБУ на день подачі позову до суду (1 долар-25.64) становить 100608 грн. 00 коп., а тому слід стягнути 100608 грн. 00 коп. на користь позивача.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1006 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за розпискою від 21.02.2015 року в розмірі 100608 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1006 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута