Номер провадження: 22-ц/785/7990/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалуПриморського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановила:

У червні 2016 року до суду надійшло подання старшого державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 (далі Державний виконавець) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника дочірнього підприємства «Санаторій «Красні зорі» (далі Дочірнє підприємство) ОСОБА_5, у звязку з не виконанням дочірнім підприємством рішень суддів (всього сім) про стягнення на користь фізичних та юридичних осіб грошових сум.

Подання розглянуто судом за відсутності державного виконавця.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2016 р. подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 25.07.1996 року Теплодарським СВМ Центрального РВ УМВС України в Одеській області) у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до виконання зобовязань за рішенням суду.

ОСОБА_5в апеляційній скарзіпросить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця. Посилається на те, що ухвалу постановлено судом при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Додатково надала Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому вказано голову комісії з припинення або ліквідатора дочірнього підприємства ОСОБА_6.

Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області повідомлений про час та місце розгляду справи. У судове засідання представника не направив. Державний виконавець у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені у Конвенції та Першому протоколі до неї, передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтями 33, 124 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний виїзд за межі України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі від 21.04.1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження»

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.94 р. № 3857-ХІІ, з подальшими змінами, (далі Закон № 3857-ХІІ) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

При виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) державний виконавець може звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції вищезазначеним вимогам норм матеріального та процесуального права не відповідає.

Тимчасово забороняючи ОСОБА_5 виїзд за межі України, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості подання державного виконавця. При цьому суд послався на те, що у провадженні відділу державної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з дочірнього підприємства боргу. ОСОБА_5 з 09.07.2015 р. є керівником підприємства-боржника. Боржнику направлялися копії постанов про відкриття виконавчого провадження, однак він ухиляється від їх отримання. Державний виконавець здійснив необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення суду. Борг не погашено. Таким чином, боржник ухиляється від виконання зобовязань в добровільному порядку (а. с. 94 69).

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, вважає, що ці висновки суду не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи.

До подання державного виконавця додано виконавчі листи, накази господарських судів про стягнення з дочірнього підприємства на користь стягувачів грошових сум та відповідні постанови про відкриття виконавчого провадження (а. с. 5 26), відомості щодо наявності банківських рахунків (а. с. 26), постанови про арешт коштів боржника (а. с. 61 62), відомості про відсутність грошових коштів на банківських рахунках (а. с. 28, 29, 64, 69,70), відсутність земельної ділянки на праві власності іншого нерухомого майна (а. с. 30 32, 55).

Відповідно до Статуту дочірнього підприємства (а. с. 42 54) останнє створене одним засновником ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (п.1.1), яке є власником підприємства (п. 1.2). Дочірнє підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в банку (п. 3.1). Безпосередньо керує дочірнім підприємством Директор (п. 4.8.1). З дня призначення ліквідаційної комісії (комісії з припинення підприємства) до неї переходять повноваження щодо управління справами підприємства (п. 9.6).

Разом з тим, матеріали справи не містять докази про направлення та отримання дочірнім підприємством вищевказаних постанов про відкриття виконавчого провадження.

Вищевказаними законами України № 3857-ХІІ та про виконавче провадження передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобовязань (наявність боргу), а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим, з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, державному виконавцю необхідно надавати докази, а суду належить зясовувати чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Підставою задоволення подання державного виконавця про обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України є доведення факту ухилення боржника (по даній справі керівника боржника юридичної особи) від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Ухилення полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанню боржником (по даній справі керівником боржника юридичної особи) покладених на нього обовязків. Особа, яка має невиконані зобовязання (борг), не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Тому посилання державного виконавця на ухилення від виконання боржником покладених на нього рішенням суду обовязків, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Тягар доказуванню цього лежить на державному виконавцеві.

З подання державного виконавця та доданих до нього документів вбачається, що останнім здійснено низку заходів для стягнення заборгованості з боржника-юридичної особи, які не привели до виконання рішень судів. Однак, доказів свідомого ухилення керівника боржника юридичної від покладених на нього рішенням суду обовязків матеріали справи не містять.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.13 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне. На час розгляду судом подання державного виконавця у справі був наявний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій від 30.03.2016 р. (а. с. 57 60), в якому вказано, що з 23.09.2015 р. дочірнє підприємство перебуває у стані припинення за рішенням засновників. Головою комісії з припинення підприємства є ОСОБА_7. До останнього, відповідно до п. 9.6 Статуту дочірнього підприємства, перейшли повноваження щодо управління справами підприємства (п. 9.6).

За встановлених обставин доводи апелянтки про недоведеність ухилення від виконання рішення суду, не виконання нею функцій керівника підприємства є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За правилами, передбаченими п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо питання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням вищевказаних норм матеріального та процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню.

Необхідно постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319, 371-1 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - скасувати. Постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Приморського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3