Справа № 209/2376/16-ц
Провадження № 2/209/1245/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Золотих Л.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги просить визнати за нею, ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) право власності на нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 57,8 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, провулок Саксаганського, будинок № 24.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 29 травня 1957 року ОСОБА_4, рідний дід позивачки, отримав на підставі нотаріально посвідченого договору у безстрокове користування земельну ділянку в м. Дніпродзержинськ по провулку Саксаганського, 24, для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. ОСОБА_4 будинок був побудований, а в 1967 році була проведена технічна інвентаризація домоволодіння. ОСОБА_4, дідом позивача, були виконані усі умови виникнення права власності на житловий будинок, оскільки будівництво будинку було закінчено до 5 серпня 1992 року та діючим на той час законодавством обов'язковість його державної реєстрації не була передбачена, крім цього, ним було проведено інвентаризацію будинку і отримано технічний паспорт. Вважає, що за вказаних обставин її дід правомірно набув право власності на новостворений будинок. Після смерті ОСОБА_4 вказаний будинок був успадкований його сином, ОСОБА_5, який являється батьком позивачки. ОСОБА_5 проживав в даному житловому будинку з 10.11.1954 р. по 20.09.2008 p., тобто і на день відкриття спадщини і протягом шести місяців після того. ОСОБА_5, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та продовжуючи проживати у даному житловому будинку фактично вступив у володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття ним спадщини після свого батька ОСОБА_4. 06 липня 2008 року ОСОБА_5, батько позивача, помер. Після його смерті будинок був успадкований його дружиною, ОСОБА_6, яка являється матір'ю Позивача, його сином ОСОБА_7, рідним братом позивача, та позивачем. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивач як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину на підставі ч. 3. ст. 1268 ЦК України у зв'язку з постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, ОСОБА_7 відмовився від спадщини на користь інших спадкоємців, на підтвердження чого ним була оформлена у нотаріуса відповідна відмова. 20 серпня 2015 року померла ОСОБА_6, мати позивача. Після її смерті житловий будинок був успадкований позивачем та її рідним братом ОСОБА_7 Спадщина була прийнята ними як спадкоємцями першої черги за законом на підставі ч. 3. ст. 1268 ЦК України у зв'язку з постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, ОСОБА_7 відмовився від спадщини на користь Позивача, що підтверджується наданою ним у нотаріуса відповідною відмовою. Користуючись своїм правом на оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Однак, позивач отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутності у неї правовстановлюючих документів на житловий будинок. Також, в даній постанові було зазначено, що листом ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 17.12.2015 р. за вих. № 1280, повідомило, що відсутні дані про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. Враховуючи, що після смерті матері до позивача перейшли права на житловий будинок, який не відносяться до категорії самовільних та позивач не має змоги оформити право власності на житловий будинок відповідно до вимог законодавства, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, вона змушена звернутися до суду, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, надав суду письмові заперечення проти позову (а.с. 137-138), в яких зазначили, що в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи за позивачем, що підтверджували б права власності на нерухоме майно, а саме - збудований житловий будинок №24, розташований по провулку Саксаганського у м. Кам'янське. Вказували на те, що законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Відповідно до рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі від 16.05.2013 за №24-753/0/4-13, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Просили справу розглянути без участі представника ОСОБА_3 міської ради, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи - Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контора в судове засідання не зявився, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, подали до суду документи по справі, а саме копію спадкової справи 865/2015 після померлого 20.09.2008 р. ОСОБА_5 та копію спадкової справи за № 866/2015 після померлої 20.08.2015 р. ОСОБА_6.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 29 травня 1957 року, ОСОБА_4 була надана на праві безстрокового користування земельна ділянка по провулку Саксаганського, 24, загальною площею 600 кв.м, для будівництва будинку житловою площею 25,88 кв.м. (а.с. 95-98).

Пунктом 9 вказаного Договору передбачено, що по закінченню будівництва зведені на земельній ділянці будови вступають в експлуатацію і стають особистою власністю забудовника після визнання уповноваженою комісією місцевої ради депутатів повної готовності зведених будов, оформленої актом комісії.

Вказана фотокопія договору, на який посилалася представник позивача, належним чином не завірена, оригіналу вказаного договору для засвідчення судом вірності цієї фотокопії суду не надано. Крім того, відсутнє в матеріалах справи рішення виконкому Дніпродзержинської міськради депутатів трудящихся № 222, видане у березні 1957 року, згідно якого ОСОБА_8 як забудовнику здійснено відвід земельної ділянки по провулку Саксаганського, 24, загальною площею 600 кв.м, для будівництва будинку житловою площею 25,88 кв.м.

01 липня 1995 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.122).

Таким чином, судом установлено, що за життя ОСОБА_4 спірний будинок не було введено в експлуатацію та не отримано правовстановлюючий документ на нерухомість.

Згідно даних, викладених в довідці про склад сімї зареєстрованих у житловому будинку осіб № 1005 від 20.08.2016 року, виданої головою квартального комітету № 9 Дніпровського району м.Дніпродзержинська (а.с. 1237), на момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований і фактично мешкав за адресою: м.Дніпродзержинськ, пров.Саксаганського, 24 з 24.11.1959 року до моменту смерті 01.07.1995 р. До складу його сімї входили його син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99), а також його невістка ОСОБА_6, із якою його син одружився 16.09.1978 року (а.с. 100).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_6) ОСОБА_9 народилась 12.10.1983 року у місті Дніпродзержинськ. Батьками позивачки є: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-КИ № 357014 (а. с. 101).

19.11.2004 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_10, який було зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 323, після цього позивач взяла прізвище чоловіка «Височина» (а. с. 102).

Батько позивачки ОСОБА_5 помер 20.09.2008 року, а її мати ОСОБА_6 померла 20.08.2015 року, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 238345, серії 1-КИ № 645560 (а.с.103, 104).

Згідно довідок про склад сімї зареєстрованих у житловому будинку осіб № 106, 107 від 20.08.2016 року, виданих головою квартального комітету № 9 Дніпровського району м.Дніпродзержинська (а.с. 124, 125), за адресою: м.Дніпродзержинськ, пров.Саксаганського, 24, батько позивачки ОСОБА_5 був зареєстрований і фактично мешкав з 10.11.1954 року до моменту смерті 20.09.2008 р., а мати позивачки ОСОБА_6 була зареєстрована і фактично мешкала за вищевказаною адресою з 18.02.2000 року до моменту смерті 20.08.2015 р.

Судом встановлено, що 14 грудня 2015 року була заведена спадкова справа № 865/2015 після померлого 20 вересня 2008 року ОСОБА_5. Позивач звернулася до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 20.09.2008 р. її батька ОСОБА_5 З іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Ці обставини підтверджуються копією спадкової справи № 865/2015.

Крім того, 14 грудня 2015 року була заведена спадкова справа № 866/2015 після померлої 20 серпня 2015 року ОСОБА_6. Позивач звернулася до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 20.08.2015 р. її матері ОСОБА_6 Брат позивачки ОСОБА_7 відмовився від належної йому по закону спадщини на користь позивачки ОСОБА_2, про що надав відповідну заяву, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи.

З матеріалів справи вбачається, що у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок № 24 по пров.Саксаганського у м. Дніпродзержинську, 29 лютого 2016 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 24 по провулку Саксаганського у м. Дніпродзержинську, після смерті матері ОСОБА_6, померлої 20.08.2015 року, про що видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 115).

Згідно листа Обласного комунального підприємства "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" від 17.12.2015 року № 1280, відсутні дані про реєстрацію права власності на житловий будинок № 24 по провулку Саксаганського, у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с. 171).

Остання інвентаризація домоволодіння № 24 по провулку Саксаганського у місті Дніпродзержинську була проведена ТОВ «Укрспецекспертиза» 15 квітня 2016 року, згідно якої на земельній ділянці, загальною площею 622 кв.м., розташований житловий будинок - літ А-1, загальною площею 57,8 кв.м., прибудова - літ.а-1, гараж літ.Б, вхід у погріб літ.В, погріб з шийкою літ.Г, інші споруди к № 1-2 (а.с. 7-13).

Згідно підготовленого ТОВ «Дніпропетровським проектно-конструкторським технологічним інститутом» Технічного висновку стану основних будівельних конструкцій житлового будинку (літ.А1) з прибудовою (літ.а-1), гаража (літ.Б), погріб (літ.Г), вхід у погріб (літ.В), споруди № 1-2 по вул..Саксаганського № 24 у м.Дніпродзержинську від 20.04.2016 року, основні конструкції обстежуємих обєктів знаходяться в нормальному робочому стані, інструментального обстеження не потребує; основні конструктивні елементи в робочому стані, без деформацій та пошкоджень; обємно-планувальні та конструктивні рішення виконані у відповідності із вимогами ДБН В.2.2-15-2005 та ін..діючих екологічних, протипожежних, санітарних норм та забезпечують надійну та безпечну експлуатацію будівель та споруд згідно їх функціонального призначення у якості житла (а.с.14-38).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки , будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, устаткування, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Відповідно до рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

Відповідно до п.8 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва (до введення в експлуатацію) його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. З наведеного слідує, якщо об'єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов'язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництвом об'єкт (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об'єкт; право одержати на своє ім'я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Оскільки право власності на житловий будинок, розташований за адресою: у м. Дніпродзержинськ, пров.Саксаганського, будинок № 24 ОСОБА_4 зареєстровано не було, до його спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом.

Вирішуючи справу суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 18 грудня 2013 року по справі № 6-137цс13, згідно якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

З наявних матеріалів справи у суду не має можливості встановити час закінчення будівництва спірного житлового будинку, у тому числі факт того, що будівництво вищезазначеного будинку було закінчено до 5 серпня 1992 року, на що вказувала представник позивача у позові та в судовому засіданні, а саме, що для набуття права власності на обєкт будівництва, збудований до 5 серпня 1992 року, не потрібно введення його в експлуатацію.

Таким чином, враховуючи вимоги норм законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_2 не доведено, що забудовником спірного об'єкта незавершеного будівництва був ОСОБА_4 та ним було набуто право власності на спірний спадковий будинок після закінчення його будівництва відповідно до вимог діючого на той час законодавства, вимоги щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника позивачем не заявлялося, тому суд вважає, що зазначений житловий будинок не є об'єктом права власності, а отже, і об'єктом спадкування, а тому не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник