РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5706/16-ц

пр. № 2/759/3305/16

15 червня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого- судді Петренко Н. О.

при секретарі Рагімовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Верстат-7» в особі Голови правління Рудніцького В.В., Головного управління Держпраці у Київській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2012р. він був прийнятий на роботу до ГБК Верстат-7 на посаду охоронника, 06.09.2015р. був переведений на посаду управляючого. 25.01.2016р. наказом № З/К-2016 від 25.01.2016р. позивача було звільнено з займаної посади згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним зважаючи на численні порушення трудового законодавства з боку відповідача, а саме сплата заробітної плати у конверті без офіційного працевлаштування, сплата заробітної плати з затримками не в повному обсязі без проведення індексації, відсутність компенсації за роботу у нічний час та за надурочні роботи, перевищення робочого часу в середньому на 8 годин на місяць, без надання відпустки за весь період трудових відносин. Відповідачем ГБК Верстат-7 було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Причини звільнення, наведені в наказі, не відповідають дійсним обставинам справи, а є особистий, невідомий позивачу, мотив відповідача ГБК Верстат-7. В результаті незаконного звільнення позивачу не було нараховано середньомісячну заробітну плату, у зв`язку з чим він не має засобів для забезпечення належного рівня життя своєї неповнолітньої доньки, що приводить до моральних страждань. Крім того, позивач є інвалід 3 групи. Зважаючи на вищевикладене позивач просить поновити його на посаді управляючого ГБК Верстат-7, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнути з відповідача ГБК Верстат-7 моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, збільшив суму відшкодування моральної шкоди до 7 250,00 грн.

Представник відповідача Гаражно-будівельного кооперативу «Верстат-7» в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що позивача звільнено з роботи за систематичне порушення трудового законодавства. При звільненні позивача відповідач дотримався вимог кодексу законів про працю України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Головного управління Держпраці у Київській області в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що на підставі звернення ОСОБА_1 від 22.02.2016р. Головним управлінням Держпраці у Київській області було проведено позапланову перевірку Гаражно-будівельного кооперативу «Верстат-7». Перевіркою було встановлено, що у зв`язку з систематичним невиконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків без поважних причин до нього було застосовано дисциплінарне стягнення згідно з наказом від 25.01.2016р. у вигляді звільнення з роботи за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Зокрема, порушення вимог: ст. 115 КЗпП України заробітна плата не рідше ніж два рази на місяць, у проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів та не пізніше семи днів, після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, не виплачувалась; ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації в день звільнення, не проводилась; ч. 6 ст. 95 КЗпП України індексація заробітної плати не проводилась. За результатами перевірки відносно керівника Гаражно-будівельного кооперативу «Верстат-7» складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП та винесено припис про усунення порушень трудового законодавства. Керуючись положенням про Головне управління Держпраці у Київській області, затверджене наказом Державної служби України з питань праці від 06.05.2015р. № 15, відповідач Головне управління Держпраці у Київській області не має повноважень приймати рішення, які б примушували керівника підприємства, установи, організації здійснювати будь-які виплати на користь конкретних осіб, у тому числі приймати рішення, яке б примусило керівника підприємства скасувати дію наказів або розпоряджень, що порушують трудові права конкретних працівників. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наказом № 26-2015 від 08.09.2015р. призначено ОСОБА_1 виконуючим обов`язки управляючого з посадовим окладом згідно штатного розпису з 11.09.2015р. з випробувальним терміном три місяці.

Наказом № 35/К-2015 від 14.11.2015р. за невиконання розпоряджень голови правління по наданню доповідних на п`яних на робочому місці співробітників оголосити догану виконуючому обов`язки управляючого ОСОБА_1. ОСОБА_1 з даним наказом ознайомлений, про що свідчить його підпис, але в судового порядку його не оскаржував.

Наказом № З/К-2016 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором (п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). ОСОБА_1 з даним наказом ознайомлений 26.01.2016р., про що свідчить його підпис.

В судовому засіданні представником відповідача ГБК «Верстат-7» були долучені акти від 04.12.2015р., 25.01.2016р., 25.01.2016р., 07.10.2015р., які свідчать про систематичне порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни. Також долучена доповідна записка від 09.10.2015р. заступника голови Чернієнка В.М. щодо неприпустимої поведінки ОСОБА_1, який при виявленні факту порушення трудової дисципліни охоронцем ОСОБА_7 повинен був написати на голову правління доповідну, але вимоги посадової інструкції так і не виконав.

Згідно п. 2.4 посадової інструкції управляючого кооперативу ГБК «Верстат-7» при грубому порушенні виконання своїх посадових обов`язків працівниками- управляючий пише доповідну на ім.`я голови. ОСОБА_1 з даною інструкцією ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Дослідивши докази у їх сукупності суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу порушення відповідачем його трудових прав та трудового законодавства при його звільненні. Також суд враховує пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки позов про поновлення на роботі поданий до суду 19.04.2016р., а звільнений позивач наказом від 25.01.2016р., з наказом ознайомлений 26.01.2016р.

Таким чином позовні вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі та не підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст.10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 40, ст. 233 КЗпП України суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: