Справа № 450/2434/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/1561/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Креді ОСОБА_3" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення 108612,18 доларів США заборгованості за кредитним договором 119/701/1717 від 29.05.2008 року та 3654,00 грн. судового збору.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - на користь Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" заборгованість за кредитним договором № 119/701717 від 29.05.2008р. в загальному розмірі 108612,18 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.08.2015 року становить 2 399 845,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" 1827, 00 грн. судового збору, стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" 1827, 00 грн. судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з тексту оскаржуваного рішення з відповідачів стягується заборгованість в розмірі 108612.12 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.08.2015 року становить 2 399 845,20 грн., проте не можливо встановити скільки підлягає до стягнення тіла кредиту, скільки відсотків заборгованості, штрафи та пеня. Також апелянт зазначає, що в Галицькому районному суді м. Львова розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до АТ "Креді ОСОБА_3", третя особа ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним, рішення у якій впливає на вирішення спору щодо стягнення заборгованості. Крім цього апелянт зазначає, що судові повістки вона не отримувала, про дату та місце судового розгляду повідомлена не була, у зв»язку з чим була позбавлена можливості давати пояснення та заперечення з приводу обставин справи. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачкою ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту обо інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Індустріально-експортний банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Креді ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №119/701717, відповідно до пункту 1.1. якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 88000.00 (вісімдесят вісім тисяч) доларів США з терміном погашення до 25.05.2028 включно. Цим же пунктом кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується повертати кредит частинами щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з графіком погашення. Відповідно до п.1.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник повинен сплачувати проценти щомісячно, в розмірі 12,23% річних.

29.05.2008р., між ОСОБА_4 та АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ Креді ОСОБА_3 , було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов»язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов»язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору від 26.05.2008 року. Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 30.05.2008 року, між АТ «Індустріально- експортний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №119/701717, п. 1.1 якого передбачено, що предметом іпотеки є квартира 2, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Левицького, К АДРЕСА_1.

08.05.2013 року між АТ Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №119/701717 від 29.05.2008 року та договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, якими змінено розмір відсотків, які підлягають до сплати за користування кредитними коштами, а саме, позичальник сплачує проценти - щомісячно, протягом періоду з 08.05.2013 року до 07.05.2014 року проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 9%, починаючи з 08.05.2014 до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором проценти за користування кредитом нараховується за ставкою 12,53 % річних.

Договір іпотеки забезпечує вимоги повернення банку кредитних коштів за кредитним договором № 119/701717 від 29.05.2008р. а також сплату відсотків, комісії, можливу неустойку (пеню).

Задовольняючи позов та стягуючи солідарно з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник зобовязань за кредитним договором не виконувала, своєчасно не сплачувала кошти по тілу кредиту та відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 25.08.2015 року у неї склалася заборгованість, що становила 108612.18 доларів США, з яких: 66530.51 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 578. 91 дол. США нараховані відсотки та 10178.53 дол. США прострочені відсотки, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 31 324.23 дол. США.

З розрахунку заборгованості перед ПАТ «Креді ОСОБА_3» по кредиту, наданому ОСОБА_2 (а.с.167), вбачається, що пеня нарахована за період з 26.08.2014 року до 17.08.2015 року, в межах річного строку позовної давності, розрахунок пені проведено в валюті кредитного договору по курсу долара 22.095544 і розмір пені становить 31324.23 дол. США, що еквівалентно 692125.90 грн.

Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 192, ч.3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Стягуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції визначив пеню в доларах США, при цьому не звернув уваги на таке.

Відповідно до ст.. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю, дія якого поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пні за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 року у справі №3-29 цс15

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 пеню в доларах, а саме, 31324.23 дол. США в еквіваленті по курсу долара, що станом на 25.08.2015 року становив 22.095544, а не в національній валюті України з врахуванням курсу долара США на монет нарахування пені, а відтак оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості в частині вирішення позовної вимоги про стягнення пені.

З врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції в судовому засіданні 16.05.2016 року, зобов»язав представника ПАТ «Креді ОСОБА_3» надати розрахунок пені в національній валюті України гривні.

Однак вимога суду представником ПАТ «Креді ОСОБА_3» не була виконана, розрахунок пені суду апеляційної інстанції позивач не надав, представник позивача в судове засідання, призначене на 13.06.2016 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з»явився.

З матеріалів справи також вбачається, що 15.03.2016 року між ПАТ «Креді ОСОБА_3», який є правонаступником всіх прав та обов»язків АТ «Індустріально- експортний банк» та ПАТ «Індустріально - експортний банк», і позичальником ОСОБА_2, було укладено Договір про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору №119/701717 від 29.05.2008 року, п.п. 1, 1.1., 1.2 передбачають, що враховуючи погашення позичальником заборгованості за кредитом у розмірі не менше ніж 50% від суми заборгованості по кредиту, що становить 35899.94 дол. США, банк у відповідності до ст. 605 ЦК України припиняє зобов»язання позичальника щодо погашення кредиту у розмірі 50% від суми заборгованості по кредиту, що становить 35899.94 дол. США (з них кредиту 35899.94 дол. США) шляхом прощення боргу позичальнику. З цього моменту кредитний договір вважається припиненим і сторони не будуть вважати себе пов»язаними будь - якими зобов»язаннями. Сторони домовились, що на момент укладення угоди, пеня, нарахована відповідно кредитного договору протягом періоду прострочення виконання зобов»язань, встановлюється у розмірі 1 грн., і підлягає сплаті позичальником; штрафи, нараховані відповідно до кредитного договору та несплачені на момент укладення угоди, скасовуються.

У згаданому договорі зазначається про те, що у випадку невиконання позичальником умов п.1 Угоди щодо дострокового погашення суми кредиту, умови щодо прощення боргу вважаються такими, що не набули чинності і позичальник зобов»язаний погасити заборгованість за кредитом у строк та у порядку, що визначені кредитним договором.

З довідки ПАТ «Креді ОСОБА_3» №51202-05/103 від 15.03.2015 року, вбачається, що у ОСОБА_2 станом на 15.03.2016 року заборгованість за кредитним договором №119/701717, укладеним 29.05.2008 року, по сплаті кредиту, нарахованих відсотках та комісії відсутня, кредит погашений в повному обсязі.

З врахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що права ПАТ «Креді ОСОБА_3» не є порушеними, і зважаючи на те, що відповідно до положень ст. 15 ЦК України захисту підлягає право у разі його порушення, невизнання або оспорювання, відмовляє у задоволенні позову ПАТ «Креді ОСОБА_3» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №119/701717 від 29.05.2008 року.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення 108612.18 доларів США заборгованості за кредитним договором 119/701/1717 від 29.05.2008 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_5