Номер провадження: 22-ц/785/7777/16
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков С. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П..

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Ізмаїльської міської ради до ОСОБА_2, третя особа ДАБІ України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про самочинне будівництво, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2016 року,-

встановила:

У квітні 2016 року Ізмаїльська міська рада звернулася до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2016 року заяву представника Ізмаїльської міської ради Одеської області про забезпечення позову задоволено .

Заборонено ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які будівельні роботи за адресою АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2-ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині забезпечення позову, і в цій частині постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині забезпечення позову підлягає скасуванню з передачею питання про забезпечення позову на новий розгляд з наступного.

Постановляючи ухвалу, про забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив з обґрунтованості заяви представника позивача.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно ч.1, 6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З виділених матеріалів справи вбачається , що у квітні 2016 року Ізмаїльська міська рада звернулася до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_2 знести за власний рахунок самовільну будівлю.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2016 року провадження у справі було відкрито.

Таким чином ,між сторонами виник майновий спір.

30.09.2016 року в судовому засіданні при розгляді справи представником Ізмаїльської міської ради Одеської області було заявлено клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року , роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Виходячи з положень ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути застосовані стосовно відповідачів або майна ,що належить відповідачам у справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та забороняючи іншим особам вчиняти будь-які будівельні роботи, суд першої інстанції не встановив коло інших осіб ,яким заборонено вчиняти будь-які будівельні роботи ,не звернув уваги на те,що позов до зазначених осіб Ізмаїльською міською радою не пред'явлений та зазначені особи не є стороною у справі .

При новому розгляді питання про забезпечення позову суду першої інстанції треба звернути увагу, що відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов у даному випадку забезпечується лише стосовно відповідача у справі .

Крім того, суду першої інстанції необхідно звернути увагу на те, що звертаючись до суду з позовом до власника земельної ділянки ОСОБА_2, Ізмаїльська міська рада Одеської області звернулася до суду як суб'єкт владних повноважень на виконання делегованих владних управлінських функцій зі здійснення контролю у сфері містобудування у зв'язку із порушенням ОСОБА_2 вимог законодавства з питань будівництва та містобудування, що можливо свідчить про виникнення між сторонами публічно-правових відносин, а тому зазначений спір можливо підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_2-ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині забезпечення позову підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової ухвали про передачу питання про забезпечення позову на новий розгляд.

Керуючись ст. 218, п.3 ч.1 ст.312 ,ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2016 року в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які будівельні роботи за адресою : м.Ізмаїл ,вул. Михайлівська,буд.1 скасувати , і в цій частині постановити нову ухвалу .

Питання про забезпечення позову за заявою Ізмаїльської міської ради Одеської області передати на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

Л.А.Гірняк

А.П.Заїкін