У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», малого підприємства «Енергія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок смерті потерпілого, за касаційними скаргами приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та малого підприємства «Енергія» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 26 грудня 2011 року біля 03 год. 40 хв. ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Renault Magnum», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись у с. Семиполки Броварського району Київської області з боку м. Київ у напрямку м. Чернігів, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух на ділянці дороги, яка мала ожеледицю, не впорався з керуванням, допустивши виїзд на зустрічну смугу, на якій здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAF 95» державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом марки «Chereau» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6, який рухався по своїй смузі у зустрічному напрямку.

У результаті зіткнення транспортних засобів від отриманих тілесних пошкоджень водій автомобіля марки «DAF 95» ОСОБА_6 та її син - ОСОБА_7, який знаходився в кабіні автомобіля у якості пасажира, загинули.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2012 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Власником автомобіля марки «Renault Magnum», є мале підприємство «Енергія» (далі - МП «Енергія»), яким 16 вересня 2011 року з приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС») укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6991087.

Згідно полісу ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю і здоров'ю становить 100 000 гривень, майну - 50 000,00 гривень, франшиза - 510 гривень.

Згідно звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 28 листопада 2012 року № 47/11/12 вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля марки «DAF 95» становить 122 682 гривні 81 копійка.

На підставі викладеного просила суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 163 776 гривень 34 копійки, яка складається із вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 122 682 гривні 81 копійки та витрат на поховання у розмірі 41 093 гривні 53 копійки, а також моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень та судові витрати.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути на користь ОСОБА_4 з акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» матеріальну шкоду у сумі 49 490 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з малого підприємства «Енергія» матеріальну шкоду у сумі 72 682,81 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з малого підприємства «Енергія» суму франшизи у розмірі 510 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» моральну шкоду у розмірі 12 048 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з малого підприємства «Енергія» моральну шкоду у розмірі 87 952 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з малого підприємства «Енергія» витрати, понесені на поховання ОСОБА_7, який помер 26 грудня 2011 року, у розмірі 24 959,32 грн.

В інших позовних вимогах відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з відповідачів судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у сумі 615,38 грн., з малого підприємства «Енергія» у сумі 1 861,07 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з відповідачів судові витрати, пов'язані з отриманням висновку спеціаліста пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у сумі 198,80 грн., з малого підприємства «Енергія» у сумі 601,20 грн.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині вимог про стягнення зі страхової компанії моральної шкоди у розмірі 12 048 гривень, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі МП «Енергія» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині вимог до підприємства і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, мотивуючи свою вимогу порушенням судаминорм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що майнова та моральна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) джерела підвищеної небезпеки на підставі ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України.

Врахувавши, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, завдану у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про покладення на ПрАТ «Страхова група «ТАС» обов'язку з відшкодування позивачу майнової шкоди на підставі ст. 22 Закону та моральної шкоди, визначеної на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону.

Вирішуючи спір в частині вимог до МП «Енергія», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а тому врахувавши, що підприємство є власником автомобіля марки «Renault Magnum», дійшли обгрунтованого висновку про зобов'язання МП «Енергія» відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), розмір франшизи, а також витрати на поховання на підставі ст. 1201 ЦК України.

Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення витрат на купівлю продуктових та промислових товарів для проведення поминальних обідів, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» такі витрати не підлягають стягненню, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судамидопущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» та малого підприємства «Енергія» відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун О.В. Попович