Справа № 219/9737/16-ц
Провадження № 2/219/4486/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа - управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої вона просить визнати ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2007 року, засвідченого приватним нотаріусом Артемівської нотаріальної контори, зареєстрований в реєстру за № 6019. Після купівлі квартири в 2007 році вона зареєструвала в квартирі свою доньку ОСОБА_2, а в 2008 році онуку ОСОБА_3. З 2013 року ОСОБА_2 разом з чоловіком та донькою ОСОБА_3 виїхали зі спірної квартири, вивезли речі і до теперішнього часу відсутні за місцем реєстрації. ОСОБА_2 та її донька добровільно не знімаються з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створюють перешкоди в оформлені субсидії та змушують нести додаткові витрати на оплату житлово - комунальних послуг. Те, що на теперішній час в квартирі прописані відповідач та її неповнолітня дочка порушує її права як власника, а тому просить суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.
Відповідач ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Разом з тим, до суду від неї надійшла заява, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача (а.с.54).
Представник третьої особи - управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала в частині визнання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки до суду відповідачем надано довідку, з якої вбачається, що дитина забезпечена іншим житлом на праві користування (а.с.61).
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.10.2007 року, засвідченого приватним нотаріусом Артемівської нотаріальної контори Дубровським В.М., зареєстрований в реєстру за № 6019, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.4).
Згідно витягу № 16286627 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством «Артемівське бюро технічної інвентаризації» від 15.10.2007 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу (а.с.5).
Відповідно до довідки ПП «Наш дім плюс» № 1627 від 17.06.2016 року про склад сім'ї, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 - донька з 15.11.2007 року, ОСОБА_3 - онука з 31.07.2008 року (а.с.43).
Згідно акту ПП «Дім плюс» від 3.10.2016 року, складеного комісією та затвердженого директором ОСОБА_5, була проведена перевірка паспортного режиму квартири АДРЕСА_1. Перевіркою було встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 - власник проживає без реєстрації, ОСОБА_2 - донька, ОСОБА_3 - онука, але ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за даною адресою фактично не мешкають з січня 2013 року по теперішній час, що підтверджують сусіди ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.44).
Відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 про реєстрацію за місцем проживання, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.
Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 73693408 від 23.11.2016 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.51-53).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Згідно листа виконуючого обов'язки головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» ОСОБА_10 від 18.11.2016 року № 4049, громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Артемівської ЦРЛ не зверталася, медична допомога вдома не надавалась, на психіатричному обліку не перебуває (а.с.46).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.
Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі з 2013 року, нею не користуються, відповідач ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідачів ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224, ЦПК України, ст.ст. 319, 321,405 ЦК України суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачем та представником третьої особи - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя -

ОСОБА_11