ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4802/16-ц
Провадження № 2/210/1910/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" листопада 2016 р.

Дзержинський районній суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Алімової О.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку ст.197 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради про продовження строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася представник позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_3 (довіреність від 23 серпня 2016 року, термін дії, до 23 серпня 2019 року (а.с.15) із вищевказаним позовом, який вмотивовано тим, що 06 лютого 2016 року померла мати позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_4, підтверджується копіями наявних в матеріалах справи свідоцтва про народження позивача, її паспорту, свідоцтва про одруження позивача та свідоцтва про розірвання шлюбу позивача.

Вказувала на те, що за життя, матері позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4 належало на праві приватної власності майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, буд.№20, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За життя матері, позивач ОСОБА_2 часто бувала у неї вдома за вказаною вище адресою, допомагала їй по господарству, а коли мати позивача постаріла і їй була потрібна стороння допомога, остання постійно її доглядала (купувала ліки, продукти харчування, готувала їжу, прала речі, прибирала в будинку та на подвірї, доглядала город), тобто виконувала все необхідне для організації життя своєї старенької матері, після її смерті позивач організувала похорони, поминальні обіди, та продовжувала фактично користуватись та доглядати за належним за життя її матері будинком.

Зазначала, що про необхідність звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, позивач ОСОБА_2, будучи юридично необізнаною людиною, просто не знала про необхідність подання відповідної заяви про прийняття спадщини, крім того позивач ОСОБА_2 є літньою людиною, часто хворіє, про необхідність подання заяви та пропуск строку її подачі остання дізналася випадково від сусідів.

Вважає, що строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини був пропущений із поважних причин, а тому підлягає продовженню в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного просила позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким визначити позивачу ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її матері, - ОСОБА_4, яка померла 06 лютого 2016 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, тривалістю у три місяці.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю, - ОСОБА_3, кожна окремо надали пояснення по суті справи, підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача, - територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

З матеріалів справи вбачається наступне.

06 лютого 2016 року, у віці 82 роки, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, померла мати позивача ОСОБА_2, - ОСОБА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №673189 від 06 лютого 2016 року, виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.9), котра по день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною довідкою про склад сімї від 30 серпня 2016 року, виданої головою вуличного комітету №28, та засвідчений керуючим справами Виконавчого комітету Довгинцівської районної в м. Кривому Розі ради (а.с.13).

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_4 підтверджується копіями наявних в матеріалах справи свідоцтва про народження позивача, її паспорту, свідоцтва про одруження позивача та свідоцтва про розірвання шлюбу позивача (а.с.4-8).

Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Самарська, буд.№20 (а.с.12). Вказаний будинок належав померлій ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (ВМО №311340 від 29 вересня 2009 року), виданого Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою, та зареєстроване в реєстрі за №3453 (а.с.14 зворот), та також підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24806426 від 16 грудня 2009 року, складеного КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с.14).

23 серпня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 щодо оформлення спадщини після смерті матері, але у видачі такого документу їй було відмовлено, оскільки у встановлений законом термін із заявою про прийняття спадщини за законом вона не звернулася, постановою від 23 серпня 2016 року для вирішення питання надання додаткового строку для прийняття спадщини позивача ОСОБА_2 було направлено до суду (а.с.10, 11).

З пояснень позивача та її представника судом встановлено, що про необхідність звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, позивач ОСОБА_2, будучи юридично необізнаною людиною, просто не знала про необхідність подання відповідної заяви про прийняття спадщини, крім того позивач ОСОБА_2 є літньою людиною, часто хворіє, про необхідність подання заяви та пропуск строку її подачі остання дізналася випадково від сусідів.

Саме на дані обставини позивач та її представник посилалися у судовому засіданні як на підставу пропуску позивачем терміну зі зверненням із заявою про прийняття спадщини за законом.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця або день, з якого його оголошено померлим (ст.1220 ЦК). Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК).

Згідно з роз'яснень, викладених в п.2 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує повністю причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

На підставі наданих доказів, суд вважає, доведеними наявність поважних причин, з яких позивач пропустила строк на прийняття спадщини та надає їй додатковий строк на прийняття спадщини тривалістю у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної чинності.

На стягненні судових витрат на свою користь позивач не наполягає.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.1217, 1220, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради про продовження строку для прийняття спадщини, - задовольнити.

Встановити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк у 03 (три) місяці з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері, - ОСОБА_4, яка померла 06 лютого 2016 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович