У х в а л а

іменем україни

29 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.Леванчука А.О.Ситнік О.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, Козелецького районного спеціалізованого агролісогосподарського «Козелецьрайагролісгосп» до Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області, відділу Держгеокадастр у Козелецькому районі, ОСОБА_4 про визнання недійсними розпоряджень та державного акту про право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргоюОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року прокуратура Чернігівської області звернулась до суду із позовом в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації, Козелецького районного дочірнього спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Козелецьрайагролісгосп» до Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області, відділу Держгеокадастру в Козелецькому районі та ОСОБА_4 про визнання недійсними розпоряджень та державного акту про право власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіркою, проведеною прокуратурою Чернігівської області із залученням фахівців Держсільгоспінспекції в Чернігівській області, встановлено факт передачі Козелецькою райдержадміністрацією земельної ділянки у власність з порушенням законодавства. Зокрема розпорядженням Козелецької райдержадміністрації від 20 червня 2012 № 375 ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності на території Крехаївської сільської ради.

На підставі цього розпорядження ТОВ «Інститут геоінформаційних технологій» розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність цієї ділянки.

Розпорядженням Козелецької райдержадміністрації від 17 грудня 2012 № 788 розроблений проект землеустрою затверджено та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер НОМЕР_2 із земель державної власності для індивідуального дачного будівництва на території Крехаївської сільської ради.

На підставі розпорядження Козелецької райдержадміністрації ОСОБА_4 отримав державний акт па право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2012 року.

Згідно земельно-облікових даних за формою 6-зем, наданих відділом Держземагентства у Козелецькому районі, надана у власність ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,07 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовища).

Водночас, обстеженням земельної ділянки площею 0,07 га на місцевості установлено, що вона надана у власність ОСОБА_4 за рахунок земель лісового масиву, що перебувають у постійному користуванні Козелецького районного дочірнього спеціалізованого агролісогосподарського підприємства «Козелецьрайагролісгосп» - 131 квартал 7 виділ лісового масиву.

Так, рішенням Чернігівської обласної ради від 27 січня 2001 року ДП «Козелецьрайагролісгосп» надано в постійне користування земельку ділянку лісового фонду загальною площею 14333,6 кв. м за рахунок земель, які перебували у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, і припинили своє існування у процесі реформування.

Передана у власність відповідачу земельна ділянка площею 0,07 га відноситься до земель лісового фонду, вкрита лісом, а саме деревами породи «сосна», орієнтовним віком 49 років та дрібноліссям, на ній розміщені тимчасові споруди для відпочинку, насипи піску та щебеню. Ця земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ДП «Козелецьрайагролісгосп».

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Таким чином, ДП «Козелецьрайагролісгосп» на законних підставах має у постійному користуванні земельну ділянку лісового фонду на території Крехаївської сільради Козелецького району, у тому числі спірні 0,07 га.

Відповідно до ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - лісів для не лісогосподарських потреб, здійснює Кабінет Міністрів України за згодою землекористувачів.

Водночас, рішення органів влади про вилучення земельної ділянки площею 0,07 га із постійного користування ДП «Козелецьрайагролісгосп» не приймалися, згода користувача на вилучення землі відсутня.

Крім того, згідно ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Всупереч викладеному, у власність ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва передана земельна ділянка лісового фонду без зміни її цільового призначення.

За таких обставин, Козелецькою райдержадміністрацією при передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,07 га для індивідуального дачного будівництва на території Крехаївської сільської ради порушено вимоги ст. ст. 20, 57, 116, 149 Земельного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, ч. 1 цієї статті встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, є підставою для визнання недійсним такого правочину (ст. 215 ЦК України).

Зважаючи на те, що розпорядження Козелецької райдержадміністрації від 20 червня 2012 року № 375 та від 17 грудня 2012 року № 788, на підставі яких ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га прийняті всупереч закону, виданий па його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним.

Позовна заява прокуратури спрямована на захист державних інтересів у особі Чернігівської обласної державної адміністрації та ДП «Козелецьрайагролісгосп».

Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом (ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями лісового фонду покладено на обласні державні адміністрації.

Таким чином, розпорядником спірної земельної ділянки є Чернігівська обласна державна адміністрації.

Козелецьке районне дочірнє спеціалізоване агролісогосподарське підприємство «Козелецьрайагролісгосп» є підприємством комунальної форми власності, завданнями якого є відтворення лісів і їх збереження, ведення лісового господарства, примноження лісових ресурсів, збільшення покритої лісом площі, формування високопродуктивних, біологічно стійких насаджень, захист лісових масивів.

Земельна ділянка, що перебуває у постійному користуванні позивача, є землею державної власності. Передача цієї ділянки у власність приватній особі з порушенням закону, суперечить державним інтересам і порушує права користувача ДП «Козелецьрайагролісгосп».

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним розпорядження Козелецької райдержадміністрації від 17 грудня 2012 року №788, яким затверджено проект та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер НОМЕР_2 вартістю 54 110 грн із земель державної власності для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності на території Крехаївської сільської ради Козелецького району; визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,07 га на території Крехаївської сільської ради Козелецького району, виданий ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 28 грудня 2012 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволені позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що передана у власність відповідача частина земельної ділянки відноситься до земель лісового фонду, вкрита дрібноліссям та деревами породи «сосна» з орієнтовним віком 49 років. Спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4 за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні Козелецького районного дочірнього спеціалізованого агрогосподарського підприємства «Козелецьрайагролісгосп», а відтак ця ділянка лісового фонду була передана ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва з порушенням вимог ст.ст.20, 57,116, 149 ЗК України.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

О.В.Ситнік