Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. №334/4350/15 Головуючий у 1-й інстанції: Махіборода Н.О.
Провадження № 22-ц/778/4498/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

Спас О.В.,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позовній заяві зазначали, що 15.12.2006р. ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», уклав з позичальником ОСОБА_4 кредитний договір, згідно якого відповідач ОСОБА_4 отримав кредит на суму 28 100 доларів США, з терміном повернення - 14.12.2021 року, зі сплатою відсотків у розмірі 0, 42 % річних, з щомісячним погашенням заборгованості. Поручителем за даним договором виступила ОСОБА_5 за договором поруки від 15.12.2006 року.

В забезпечення виконання вищевказаних зобов'язань банк, в той же день, уклав з ОСОБА_5 іпотечний договір, відповідно до якого, предметом іпотеки було зазначене житлове приміщення: АДРЕСА_1, загальною площею 52, 60 кв. м.

ОСОБА_4 умови кредитного договору не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 03.04.2015р. становила - 50 015, 07 доларів США., що еквівалентно - 1 038 176, 90 грн. і складається з: заборгованості по тілу кредиту - 21 359, 45 доларів США, заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками - 2 780, 52 долара США, пені - 8 080, 46 доларів США та штрафним санкціям - 17 794, 64 долара США. Тому, позивач звернувся з позовом до суду для стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_4, як позичальника, та з ОСОБА_5, як поручителя та іпотекодавця, що передбачено умовами кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів в дохід держави суму судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 15.12.2006 року та договором поруки від 15.12.2006 року - 50 015, 07 доларів США., що еквівалентно - 1 038 176, 90грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави суму судового збору - 6 890 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представника банку, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 5.12.2006 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», уклав з позичальником ОСОБА_4 кредитний договір №14/2006/0621/Фрб, згідно якого, відповідач ОСОБА_4 отримав від банка кредит на суму 28100 доларів США, з терміном його повернення - 14.12.2021р. та із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,42% річних, з щомісячним погашенням заборгованості /а.с.5-6/.

Поручителем за даним договором виступила ОСОБА_5 за договором поруки №14/2006/0621/Фрб від 15.12.2006р. /а.с.7/.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, крім того, порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №26 від 05.02.2015р. було розпочате процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Комерційний банк «Надра» /а.с.30-31/. Наказом №125 від 06.02.2015р. була призначена Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра» /а.с.32/.

Оскільки відповідачем ОСОБА_4 умови кредитного договору не виконувалися, у зв'язку з чим, за ним утворилася заборгованість, яка, згідно розрахунку банку /а.с.14-24/, станом на 03.04.2015р. становить - 50015,07 доларів США., що еквівалентно - 1038176,90гр. і складається з: заборгованості по тілу кредиту - 21359,45 доларів США, заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками - 2780,52 долара США, пені - 8080,46 доларів США та штрафним санкціям - 17794,64 долара США. Тому, позивач звернувся з позовом до суду для стягнення в солідарному порядку заборгованості з відповідача ОСОБА_4, як позичальника, та з відповідачки ОСОБА_5, як поручителя та іпотекодавця, що передбачено умовами кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору.

За наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання кредитного договору недійсним рішенням Жовтневого райсуду м.Запоріжжя від 27.11.2015р. у позові ОСОБА_4 було відмовлено /а.с.90-91/. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.02.2016р. вищевказане рішення залишено без змін /а.с.86-87/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.07.2016р., і рішення Жовтневого райсуду м.Запоріжжя від 27.11.2015р., і ухвала апеляційного суду Запорізької області від 23.02.2016р. - залишені без змін /а.с.92/.

Суд першої інстанції розглянувши справу вірно визначився ,що оскільки позичальником ОСОБА_4 умови кредитного договору не були виконані, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з позичальника та його поручителя в солідарному порядку є законними та обґрунтованими .

Доводи апеляційної скарги не містять правового обґрунтування незаконності судового рішення.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308.317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2016 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: