У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 лютого 2008 року вона уклала із Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») кредитний договір № 0012/08/17-N на суму 79 тис. доларів США, із цільовим призначенням - для придбання будинковолодіння на вторинному ринку, із кінцевим терміном повернення - 27 серпня 2030 року. З метою забезпечення зобов'язань за договором кредиту 28 лютого 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1. Вважає, що кредитний договір є недійсним, оскільки в ньому передбачені зобов'язання в іноземній валюті, що тягне за собою визнання недійсним договору іпотеки. Зазначає, що договори не могли бути укладені в один день через далеку відстань між населеними пунктами.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 18 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим декретом.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 28 лютого 2008 року укладено кредитний договір № 0012/08/17-N на суму 79 тис. дол. США з кінцевим терміном повернення кредиту - 27 серпня 2030 року. На забезпечення виконання позичальником взятих за кредитним договором зобов'язань між сторонами укладено договір іпотеки. Позивач кошти отримала за власною заявою, регулярно проводила оплату за кредитним договором, укладеним ще в 2008 році, проте до суду з цим позовом вона звернулася у вересні 2015 року, посилаючись на обставини, які мали місце під час підписання договорів.

Проте, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Зокрема, згідно з матеріалами справи (а. с. 35 - 37) суд правильно вважав установленим факт, що на час вчинення правочину, банк мав право здійснювати банківські операції в іноземній валюті (копії банківської ліцензії та дозволу і додатка до дозволу).

Крім того, суд правильно виходив із того, що під час укладення кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, волевиявлення їх було вільним та відповідало внутрішній волі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Посилання ОСОБА_2 на те, що у банку в 2014 році відкликано генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій не підтверджені жодним доказом, а згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наявних у справі доказів суд правильно установив, що на момент укладення оспорюваного кредитного договору банк мав відповідну генеральну ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України, а тому здійснення ним кредитних операцій у валюті на той час було законним та правомірним. Оскільки під час розгляду справи не встановлено зазначених позивачем підстав вважати недійсним кредитний договір, то суд обґрунтовано відмовив у задоволенні похідної позовної вимоги про визнання недійсним договору іпотеки.

Розглядаючи указаний позов, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, достатньо повно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, за касаційною скаргою на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак