Справа №295/9185/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з - Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Шевчук Людмила Миколаївна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 із указаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, який є рідним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Шевчук Л.М. заведена спадкова справа та 23.05.2016 року позивачем була подана на адресу нотаріуса заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я неповнолітнього сина ОСОБА_3, який прийняв спадщину після смерті батька в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. За словами ОСОБА_2, листом від 13 06.2016 приватний нотаріус Шевчук Л.М. повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3 у зв'язку із тим, що 16.03.2016 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на все належне померлому майно на ім'я матері померлого ОСОБА_4 При цьому нотаріус повідомила, що під час оформлення спадщини відповідач не надала в нотаріальну контору відомості про існування інших спадкоємців першої черги за законом. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач зареєструвала своє право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. З огляду на викладене у позові ОСОБА_2 просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №188 від 16.03.2016, видане після смерті ОСОБА_6 на все належне померлому майно на ім'я матері померлого - ОСОБА_4, а також скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додала, що ОСОБА_2 не знала про смерть ОСОБА_6 та дізналась про це лише тоді, коли почала оформляти закордонний паспорт дитині, а саме у квітні 2016 року. Вказала, що правильним було б просити визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом та не заперечувала, що б дитині перейшла у власність 1/4 частина згаданої вище квартири.

ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Вважають, що сину померлого повинна належати 1/4 частина квартири, так як є два спадкоємці за законом із першої черги на спадкове майно померлого ОСОБА_6

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Шевчук Л.М. в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалася зокрема із 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, та належала померлому на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого 02.02.2009 відділом приватизації державного житлового фонду.

Судом також встановлено, що 15.12.2015 року ОСОБА_4, яка згідно зі свідоцтвом про народження являється матір'ю ОСОБА_6, звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Шевчук Л.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого сина.

Із наданої на запит суду копії спадкової справи №48/2015, заведеної до майна померлого ОСОБА_6 слідує, що 16.03.2016 приватним нотаріусом Шевчук Л.М. було видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на належну сину відповідача 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

В той же день 16.03.2016 року приватним нотаріусом Шевчук Л.М. було зареєстроване за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину указаної вище квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2016 року.

Крім цього із матеріалів справи вбачається, що 23.05.2016 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, звернулась до приватного нотаріуса ЖМНО Шевчук Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом неповнолітньому. В обґрунтування вимог заяви послалась на те, що померлий ОСОБА_6 є рідним батьком ОСОБА_3 та останній згідно зі змістом ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки є неповнолітньою особою.

Та обставина, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним сином позивача та ОСОБА_6, підтверджується копією свідоцтва про народження від 10.05.2016.

Листом від 13.06.2016 року приватний нотаріус Шевчук Л.М. повідомила позивача про видачу 16.03.2016 свідоцтва про право на спадщину за законом на все належне померлому ОСОБА_6 майно його матері - ОСОБА_4 та з огляду на зміст ч. 4 ст. 1268 ЦК України роз'яснила право на звернення до суду за скасуванням державної реєстрації права власності та за визнанням недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім'я відповідача.

Згідно зі ст.ст. 1258, 1261, 1267 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За змістом ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

При цьому у ч. 4 ст. 1268 ЦК України закріплено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Положенням ст. 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 судам роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, порушення права неповнолітнього ОСОБА_3 на спадщину після смерті батька у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину відповідачу, керуючись засадами рівності часток кожного із спадкоємців за законом у спадщині, суд вважає за можливе визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16.03.2016 року ОСОБА_4

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на те, що саме по собі рішення суду про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом є підставою для внесення до відповідного державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації права, суд вважає за можливе відмовити позивачу в задоволенні вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на частину спірної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16.03.2016 року ОСОБА_4 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Шевчук Л.М. та зареєстроване в реєстрі за № НОМЕР_2, а саме в частині права на спадкування 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 275 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов