Справа № 621/2202/16-ц
Провадження № 2-н/621/118/16
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2016 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Зміївського відділення про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за спожитий природний газ,

встановив:

09 листопада 2016 року ПАТ «Харківгаз» в особі Зміївського відділення звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за спожитий природний газ.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до наступного висновку:

З тексту заяви вбачається, що станом на 12 жовтня 2016 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 71173 грн. 31 коп.

До заяви про видачу судового наказу додано розрахунок заборгованості, в якому, в графі «донараховано» міститься сума 69080 грн. 70 коп. /а.с. 12/.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що відповідає вимогам ст. 261 ЦК України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити, в т.ч., якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що ПАТ «Харківгаз» необґрунтовано строк позовної давності, а саме не вказано за який саме період ОСОБА_1 донараховано заборгованість у розмірі 69080 грн. 70 коп., в даному випадку вбачається спір про право, отже, дійшов висновку про те, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу року ПАТ «Харківгаз» в особі Зміївського відділення слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачає виключний перелік підстав для повернення судового збору, в тому числі, у випадку відмови у відкритті провадження у справі, повернення заяви або скарги.

Враховуючи вищевикладене та вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що сума судового збору у розмірі 689 грн. підлягає поверненню.

Керуючись ст. 79, 100 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Харківгаз» в особі Зміївського відділення у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Розяснити заявнику його право на звернення з цими ж вимогами до суду у позовному порядку.

Управління Державної казначейської служби України у Зміївському районі Харківської області зобовязати здійснити повернення Публічному акціонерному товариству «Харківгаз» суму сплаченого судового збору по платіжному дорученню № 17052 від 25 жовтня 2016 року на суму 689 (шістсот вісімдесят девять) грн.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: