01.12.2016 Єдиний унікальний № 371/1138/16-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 563 /16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

01 грудня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на ті обставини, що 06 серпня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобовязався з моменту укладення договору встановити кредитний ліміт у розмірі 5700 грн. на рахунок № 2625.2.000219277, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умовами договору банк нараховує проценти в розмірі 48 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору.

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, встановивши кредитний ліміт у розмірі 5700 грн. на рахунок № 2625.2.000219277.

В порушення зобовязань за договором відповідач допустила несплату щомісячних платежів, в звязку з чим позивач зажадав дострокового повернення кредиту з врахуванням відсотків та штрафних санкцій. Суму заборгованості, що склала 24197,76 грн., та судові витрати в розмірі 1378 грн. просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача не зявилася, надала клопотання, у якому просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти прийняття заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявилася, клопотання про розгляд справи за її відсутності не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки до суду не повідомила.

Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки в судове засідання повторно не зявилася відповідач, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, представник позивача в клопотанні про розгляд справи за її відсутності не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. ст. 224 - 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «ВБР», було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобовязався з моменту укладення договору встановити кредитний ліміт у розмірі 5700 грн. на рахунок № 2625.2.000219277, який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг, зі сплатою 48 процентів річних за користування кредитом, крім пільгового періоду.

Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору.

Для отримання платіжної картки відповідач заповнила анкету-заяву, в якій зазначила персональні дані, підтвердила факт ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг.

Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «ВБР», погодилася, що її заява разом з памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже за юридичною природою укладений між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Оскільки кредитний договір є двостороннім правочином, то права й обовязки виникають у кожного контрагента.

Із змісту анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «ВБР» випливає обовязок банку надати відповідачу банківську кредитну картку.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, що передбачено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 551 ЦК передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобовязання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач належним чином та в повному обсязі не виконала визначених кредитним договором обовязків, внаслідок чого станом на 01.08.2016 виникла прострочена заборгованість по кредитному договору у розмірі 24197,76 грн., що складається з наступних сум:

- 2554,40 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту;

- 3125,60 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту;

- 129,58 грн. - поточна заборгованість за процентами;

- 6765,24 грн. - прострочена заборгованість за процентами;

- 11622,94 грн. заборгованість за штрафами та пенею.

Відповідачу надсилалася вимога сплати заборгованості, однак на даний час борг залишився непогашеним.

Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи.

При укладанні договору відповідач отримала повну інформацію щодо умов надання кредиту, своїм підписом підтвердила факт надання їй такої інформації та допустила неналежне виконання умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у судове засідання не зявилася, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подала.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку»ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Тобто, у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, вона має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1378 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 138705 від 02 вересня 2016 року.

Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610 - 612, 629, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57 - 60, 61, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223-226, 228, 233, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» () заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2014 року в розмірі 24 197 (двадцять чотири тисячі сто девяносто сім) гривень 76 (сімдесят шість) копійок.

3.Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» () судові витрати в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

4.Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

5.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

6.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у апеляційному порядку.

7.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

8.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_2

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук