Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/5124/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК"

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" (надалі ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» або банк). Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати дії відповідача щодо невиплати коштів неправомірними та стягнути на його користь 20 908,03 дол. США невиплачених коштів, 810,06 дол. США неустойки з підстав, передбачених ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», та у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. (а.с.1-5,175). Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 березня 2013 року уклав з банком договір № 019-05676-250313 на відкриття поточного рахунку у доларах США з використанням та обслуговуванням платіжної картки. Залишок коштів на його рахунку становить 20 908,03 дол. США, однак відповідач відмовляє йому у видачі цих коштів. Оскільки банком надані послуги неналежної якості, то він, як споживач, має право на отримання неустойки в розмірі 3% загальної вартості замовлених послуг. Моральну шкоду обґрунтовує погіршенням здоровя у звязку з душевними хвилюваннями, неможливістю реалізувати свої майнові права та використовувати власні кошти згідно планів та намірів.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість за поточним рахунком № 2352 у сумі 20 908,03 дол. США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України складає 540 508 грн. 39 коп., та неустойку в сумі 810,06 дол. США, що в еквіваленті за курсом Національного Банку України 20 940 грн. 05 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» подало апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції, не взяв до уваги те, що з 03 березня 2015 року в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та постановою НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 відкликано банківську ліцензію і розпочато процедуру ліквідації банку, а тому в даному спорі підлягає застосуванню Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до вказаного Закону позивачу виплачено 200 000 грн. та він внесений до реєстру кредиторів банку. Суд неправомірно стягнув кошти в доларах США, оскільки за відсутності ліцензії та, перебуваючи в стадії ліквідації, банк не має можливості купувати валютні цінності, а позивач може вимагати задоволення своїх вимог виключно в межах процедури ліквідації. Що стосується неустойки, то на спірні правовідносини норми ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється, оскільки договором не передбачено сплату пені.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині невиплачених коштів, суд першої інстанції виходив із того, що з письмовою вимогою про видачу всієї суми коштів, що знаходяться на поточному рахунку в доларах США, позивач звернувся до введення у банку тимчасової адміністрації, але йому було виплачено тільки 200 000 грн., що за курсом НБУ на день виплати становило 7 385,52 дол. США, а тому стягнув залишок коштів в іноземній валюті, вказавши його гривневий еквівалент. Керуючись нормами ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», - стягнув неустойку, тобто пеню у розмірі трьох відсотків.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині задоволених вимог з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що між сторонами 25 березня 2013 року укладено договір №019-05676-250313 на відкриття позивачу поточного рахунку №2352 у доларах США з використанням та обслуговуванням платіжної картки (а.с.7).

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п.1.3 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Відповідно до п.7.1.2 ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже кошти, переказані платником отримувача, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк, у свою чергу, в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунку клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року в справі №3-80гс14.

Заявою від 14 листопада 2014 року позивач звернувся до банку з вимогою видати за вкладом всю суму, тобто - 25 940,16 дол. США (а.с.8-9).

Разом з тим відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

На підставі постанови правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період із 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015 року №71 та від 03 серпня 2015 року №147 строки здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено до 02 жовтня 2015 року (а.с.38).

Постановою Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року №181, а.с.39,113).

За таких обставин, починаючи з 03 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно зі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема згідно з п.п.1,2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації .

Позивачу 200 000 грн. виплачені 16 жовтня 2015 року, у відповідності до приписів вищевказаного спеціального Закону (а.с.136).

Введення у банку тимчасової адміністрації та/або запровадження процедури ліквідації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі №6-2001цс15, від 13 червня 2016 року в справі №6-1123цс16, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для усіх судів України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд першої інстанції вищевикладені положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 03 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (12 жовтня 2016 року) в банку було запроваджено процедуру ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення залишку за поточним рахунком та ухвалює в цій частині нове рішення, яким відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача 20 908,03 дол. США

Окрім того, позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк», в межах строку, встановленого законодавством на звернення з кредиторською вимогою, та був внесений до реєстру кредиторів. Вимоги позивача у частині видачі суми, що перевищує 200 000 грн., передбачено погашати у четверту чергу за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, що врегульовано ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Умови договору на відкриття поточного рахунку не передбачають стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Обовязки сторін та відповідальність за їх невиконання повністю регулюються умовами договору на відкриття поточного рахунку, укладеного між сторонами, та нормами ЦК України, які регулюють зобовязальні правовідносини. Додатково ці правовідносини та відповідальність, зокрема ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», не регулюються.

У даному випадку між сторонами виникли правовідносини з приводу грошового зобовязання, а ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відповідальність сторін при невиконанні зобовязань за договорами про виконання робіт (надання послуг).

За таких обставин, стягуючи пеню з підстав, передбачених ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки норми цієї статті даного Закону на спірні правовідносини не поширюються.

Відповідно до ст.309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки (пені) та ухвалює в цій частині нове рішення, який відмовляє позивачу в стягненні з відповідача неустойки (пені) у сумі 810,06 дол. США.

Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Статті ст.ст.1066-1076 ЦК України , які регулюють права та обовязки сторін за договором банківського рахунку, не передбачають права на відшкодування моральної шкоди.

Умови укладеного сторонами договору на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки також не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Оскільки ні договором на відкриття поточного рахунку, ні законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобовязання як відшкодування моральної шкоди, то апеляційний суд погоджується з відмовою суду першої інстанції у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та визнанні дій неправомірними залишає без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 в стягненні з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за поточним рахунком та неустойки.

Рішення в частині відмови у задоволені позову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: