Головуючий суду 1 інстанції - Чернобривко Л.Б.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 415/5665/16-ц
Провадження № 22ц/782/899/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Романченка В.О., Яреська А.В.,

за участю секретаря Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 27 жовтня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а :

26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року у сумі 18718,68 грн., моральної шкоди у сумі 2000 грн., індексацію споживчих цін у сумі 9037,29 грн.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 27 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Другого воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заборгованості по заробітній платі повернено з підстав, передбачених ст.ст. 96, 118, 121 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, представника відповідача, який не визнав апеляційну скаргу та просив відхилити її, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції керувався ч.1 ст. 96, ч.3 ст. 118, 121 ЦПК України та виходив з того, що позивач не надав доказів того, що йому було відмовлено у видачі судового наказу чи такий наказ було скасовано.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України позовна заява про стягнення заробітної плати може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або у разі скасування судового наказу судом.

Положеннями п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України встановлено, що позовна заява повертається у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 р. «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

В позовній заяві ОСОБА_2 просив суд стягнути з Другого воєнізованого гірничорятувального загону заробітну плату за період з серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року в сумі 18718,68 грн., моральну шкоду у сумі 2000 грн., індексацію споживчих цін у сумі 9037,29 грн., відтак зазначений позов містить декілька позовних вимог.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції в мотивувальній частині вдався до обгрунтування повернення заяви як про стягнення заборгованості платі, так і про стягнення моральної шкоди, індексації споживчих цін.

Проте, в резолютивній частині вирішив питання про повернення заяви лише в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати.

Закон, а саме стаття 210 ЦПК України, регламентує вимоги до змісту ухвали суду, яка складається із вступної та резолютивної частини із зазначенням: 1) часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Оскільки висновки суду не відповідають мотивувальній частині ухвали, суд припустився порушень вказаних вимог процесуального закону, чим порушив встановлений законом порядок вирішення процесуального питання.

Наведене з огляду на вимоги п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 27 жовтня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: