Справа № 128/3226/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Шеванюк О.О.,

та представника позивача за довіреністю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа - Вінницька районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Чоловік спадкодавиці - ОСОБА_5 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Позивач спадщину прийняв належним чином, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею і на час відкриття спадщини фактично прийняв її. Інший спадкоємець - ОСОБА_4 від прийняття спадщини після смерті матері відмовився, про що подав відповідну письмову заяву нотаріусу. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове будинковолодіння в нотаріуса позивач не має можливості, оскільки воно відносилось до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Станом на 1986-1990 роки головою колгоспного двору була спадкодавиця ОСОБА_3, а членами двору були: чоловік спадкодавиці - ОСОБА_5 та її сини ОСОБА_2 і ОСОБА_4, які своїх часток у майні колгоспного двору у встановленому законом порядку не витребовували, а тому спадщина відкрилась на 100% спадкового будинковолодіння. За даних підстав позивач просить суд встановити факт прийняття ним спадщини від матері ОСОБА_3 та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на спадкове будинковолодіння.

В судове засіданні з'явилась представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 та просила провести розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, також просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, попередньо через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити; представник відповідача - сільський голова Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області у вирішенні спору покладається на думку суду; представник третьої особи - завідувач Вінницькою районною державною нотаріальною конторою у вирішенні спору також покладається на розсуд суду.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Вінниця померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 який за відомостями технічного паспорта, виготовленого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 28.04.2016 року, має загальну площу 40,1 кв.м, житлову площу 22,9 кв.м та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», ганку, сараю літ. «Д», сараю літ. «д», воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, що підтверджується копією даного технічного паспорта (а.с. 25-30).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями майна ОСОБА_3 є її діти: ОСОБА_2 (позивач по справі), що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 від 20.07.1955 року (а.с. 9) та ОСОБА_4, який спадщину після матері не прийняв та на неї не претендує, про що подав письмову заяву нотаріусу (а.с. 15).

Чоловік спадкодавиці - ОСОБА_5 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 05.07.2010 року (а.с. 14).

Позивачем в позовній заяві ставиться вимога про встановлення факту прийняття ним спадщини від померлої матері ОСОБА_3 В позові, як на підставу для задоволення цієї вимоги, позивач посилається на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як він постійно проживав із спадкодавицею і на час відкриття спадщини фактично прийняв її.

Згідно норм ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами 1 та 2 статті 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв належним чином, звернувшись у встановлений законом строк до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в зв'язку з чим нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 88/2016 року, що підтверджується копією листа Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 1006/02-17 від 25.04.2016 року (а.с. 41).

Аналізуючи вищевказане, суд вважає вимогу позивача про встановлення факту прийняття ним спадщини від померлої матері ОСОБА_3 безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки позивач фактично спадщину після смерті матері ОСОБА_3 прийняв шляхом звернення у встановлений законом строк до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак, видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок Вінницька районна державна нотаріальна контора не має можливості, оскільки він належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 і тому встановити, яка його частка належала спадкодавиці не представляється можливим, що також підтверджується копією листа Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 1006/02-17 від 25.04.2016 року (а.с. 41).

Згідно копії свідоцтва НОМЕР_5 про право особистої власності на домоволодіння, виданого 18.08.1988 року виконкомом Парпуровецької сільської ради на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради за № 167 від 23.05.1987 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 31).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Як встановлено судом, головою колгоспного двору відповідно до копії свідоцтва НОМЕР_5 про право особистої власності на домоволодіння, виданого 18.08.1988 року, записана спадкодавиця ОСОБА_3, а членом вказаного колгоспного двору відповідно до копій погосподарських книг Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року записаний ОСОБА_5 (чоловік спадкодавиці).

Таким чином, судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 яким за життя на законних підставах володіла та користувалася спадкодавиця, а позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після її смерті. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на спадкове будинковолодіння після смерті матері ОСОБА_3

Також, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 15, 328, 331, 357, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, 174, 158, 197, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 23 жовтня 2015 року матері ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 40,1 кв.м, житловою площею 22,9 кв.м, до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», ганок, сарай літ. «Д», сарай літ. «д», ворота № 1, хвіртка № 2, огорожа № 3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається на рішення суду до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: