Справа № 635/3774/16-ц
Провадження по справі № 2/635/1943/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину квартири №15 загальною площею 45,70 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м. в будинку №6 по вулиці Овочівників у сел. Селекційне м. Мерефа Харківського району Харківської області в порядку поділу майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 03 вересня 1996 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між сторонами розірваний, після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на дошлюбне «Кальченко». Під час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, однак за взаємною згодою подружжя право власності на неї було зареєстроване за відповідачем. Рішенням виконавчого комітету Мерефянської міської ради «Про упорядкування поштових адрес житлових будинків в солітебній зоні сел. Селекційне» від 10 листопада 2009 року №381, були змінені номер житлового вулиця на вулиця, де знаходиться спірна квартира, а саме з вул. Селекційна,9 на вул. Овочівників, 6. Оскільки відповідач відмовляється визнавати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя, крім того наполягає на тому, що позивач разом з донькою виселилася із зазначеної квартири, вона звертається до суду із даним позовом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила про обставини, викладені вище.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак зазначив що вищевказана квартира була куплена за гроші його сестри у сумі 1500 гривень, яка проживає за кордоном.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 1996 року Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №104, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ №013942 від 03 вересня 1996 року. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №037667 від 25 квітня 1997 року). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірваний.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09 серпня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 09 серпня 2000 року за реєстровим №2151, у період шлюбу була придбана квартира АДРЕСА_2. Право власності на вказану квартиру зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в цілому за ОСОБА_3 19 вересня 2000 року за реєстровим №7962/15.

Рішенням Виконовчого комітету Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області №381 від 10 листопада 2009 року «Про упорядкування поштових адрес житлових будинків в селітебній зоні сел. Селекційне» змінені номер будинку та назва вулиці, де знаходиться спірна квартира, а саме вул. Селекційна змінена на вул. Овочівників, житловий будинок №9 на №6.

Правовий режим майна подружжя визначався діючим на той час законодавством, а саме Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Згідно ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні положення містить ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що іншого спільно нажитого майна подружжя не має, факт придбання спірної квартири у період шлюбу відповідач у судовому засіданні не заперечував. Також в ході судового розгляду не встановлено, що спірний будинок був придбаний відповідачем за його особисті кошти.

Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірної квартири, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що вищевказана квартира була придбана за кошти його сестри, однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин останнім не надано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.28 КпШС України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення має ст. 70 Сімейного кодексу України, - у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, суд погоджується із запропонованим позивачем способом розподілу майна та вважає за можливе провести поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за кожним з подружжя право власності на рівні частки спірного домоволодіння. Суд вважає необхідним вирішити питання щодо права власності на спірну квартиру відповідача, визнавши за ним право власності на ? частину, при цьому суд виходить з принципу непорушності його права власності у спільній сумісній власності подружжя, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ст. 1 Першого протоколу 1952 рік) та Главою 23 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Провести поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя наступним чином:

- визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири №15 загальною площею 45,70 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м. в будинку №6 по вулиці Овочівників у сел. Селекційне м. Мерефа Харківського району Харківської області;

- визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на ? частину квартири №15 загальною площею 45,70 кв.м., житловою площею 29,40 кв.м. в будинку №6 по вулиці Овочівників у сел. Селекційне м. Мерефа Харківського району Харківської області;

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя