Справа № 344/9854/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2242/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В..

з участю: апеллянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 и до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей та розірвання шлюбу, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 03 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання двох дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі ? частини заробітку щомісячно.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 21 листопада 2009 року між обома зареєстровано шлюб і від спільного проживання народилося двоє дітей.

З квітня 2015 року чоловік переїхав проживати до своїх батьків і з цього часу не ведуть спільне господарство, а чоловік перестав брати участь в утриманні малолітніх дітей.

Відповідач працює і має можливість сплачувати аліменти, добровільно дітям не допомагає, тому просить стягнути кошти в примусовому порядку.

Під час розгляду справи позивач доповнила позовні вимоги і просила розірвати шлюб між подружжям, а обох дітей залишити проживати з нею.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Розірвано шлюб між подружжям, дітей залишено проживати з мамою, а з відповідача на їх утримання стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини доходу до повноліття.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить його в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходу скасувати і ухвалити нове про стягнення з відповідача на двох дітей ? частину його доходу.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим і незаконним. Суд не врахував заробіток відповідача, і що він має можливість сплачувати ? частину доходу.

Суд у рішенні не навів мотивів, чому не взяв до уваги її доводи, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не має самостійного заробітку, і аліменти є єдиним джерелом доходів для забезпечення їх життєдіяльності.

Суд необґрунтовано при визначенні розміру аліментів врахував доводи відповідача про стан його здоровя, а також постійні витрати на утримання батьків, які є пенсіонерами.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та її представника, які вимоги скарги підтримали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач як батько обох дітей зобовязаний сплачувати аліменти на їх утримання до досягнення повноліття.

За ст. ст. 141, 180 СК розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. А батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції з урахуванням заробітку відповідача, відповідно до довідки про доходи на а.с. 30 , інших обставин справи, прийшов до правильного висновку про стягнення з нього аліментів саме у розмірі 1/3 частини доходу.

Однак, визначивши розмір аліментів у частці від доходу суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Тому саме у цій частині рішення суду підлягає зміні із визначенням мінімального розміру аліментів на кожну дитину.

При визначенні розміру аліментів у частці судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги у частині визначення розміру аліментів у частці не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 03 жовтня 2016 року в частині визначення мінімального розміру аліментів змінити.

Визначити, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: І.Д. Максюта

ОСОБА_7