Справа № 699/870/16-ц
Номер провадження 2-о/699/54/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Корсунь-Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд

встановив:

Заявник ОСОБА_1 подав до суду дану заяву і просить встановити факт смерті своєї матері ОСОБА_2 12 липня 2016 року на тимчасово окупованій території України с. Видне Красногвардійського району Автономної Республіки Крим Україна, оскільки надані йому документи Республіки Крим Російської Федерації про смерть матері не відповідають вимогам законів України і він не може оформити спадщину,яка складається з земельної ділянки.

У суді заявник ОСОБА_1 заяву підтримав і надав суду пояснення, аналогічні змісту заяви.

Представник заінтересованої особи в суд не зявився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що заява підлягає до задоволення.

У суді встановлено, що заявник є сином ОСОБА_2, щодо встановлення факту смерті якої подано заяву, а отже, враховуючи приписи ст.257-1 ЦПК України, заявник має право звертатись до суду із такою заявою.

Вказане місце смерті ОСОБА_2 є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України у Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Як пояснив заявник, органи державної реєстрації актів цивільного стану не можуть провести державну реєстрацію смерті його матері, а нотаріус оформити спадщину, оскільки ним у підтвердження факту смерті матері предявлений документ, форма якого не відповідає формі, визначеній законодавством України. Так, він надав свідоцтво про смерть І-АЯ № 574764 від 15 липня 2016 року про смерть ОСОБА_2 у с. Видне Красногвардійського району Республіки Крим Російської Федерації, яке видане Красногвардійським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та довідку видану департаментом по взаємодії з населенням адміністрації міста Сімферополя Республіки Крим 26 вересня 2016 року за №16295 про те, що ОСОБА_2, яка померла 12 липня 2016 року, з 02 жовтня 2012 року по день її смерті була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,7097 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сахнівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №175798 виданого на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 28 вересня 2004 року №304, яку успадкувати не може.

Відповідно до приписів ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обовязковою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або проголошення її померлою.

Пунктом 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі-Закон) тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Ст.4 цього Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 зазначеного Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України.

Отже, надане заявником свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане Красногвардійським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим не є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті особи в позасудовому порядку. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний вїзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону, у разі порушення його положень державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та керуються нормами міжнародного права з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до п8) ст. 256 ЦПК України у разі неможливості реєстрації факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану встановлення факту смерті особи у певний час здійснюється в судовому порядку.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

В підтвердження заяви заявник ОСОБА_1 надав суду світлокопії свого паспорта, свідоцтва про своє народження, паспорта померлої матері, державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,7097 га серії ЯБ №175798 виданого на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 28 вересня 2004 року №304, фотографії з місця поховання матері і батька, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які знають обставини смерті та поховання матері заявника в с. Видне Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, Україна.

Оскільки заявник ОСОБА_1 є громадянином України та сином померлої ОСОБА_2, яка 12 липня 2016 року померла на території, яка є тимчасово окупованою, після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка для реєстрації смерті на території України, та, відповідно, не може оформити свої спадкові права після її смерті, з метою захисту його законних прав та інтересів, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_1, померлої 12 липня 2016 року в с. Видне Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, Україна, який знайшов підтвердження в суді.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви.

Понесені заявником судові витрати в справі не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 256 ч.1 п8), 257-1, 259, 294, п8) ч.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, Законами України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

вирішив :

Задовольнити заяву.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 12 липня 2016 року, місце смерті - с. Видне Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, Україна.

Копію судового рішення після проголошення негайно видати заявнику та невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Дане рішення є підставою для видачі Корсунь-Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області свідоцтва про смерть ОСОБА_2 встановленого законодавством України зразка.

Рішення допустити до негайного виконання, оскарження якого не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5sp; А.