У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що, в порушення вимог ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII, оспорюваний кредитний договір не містить відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту. Банком не надавався окремий письмовий документи з таким детальним розписом.

В порушення положень п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач не надав йому як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладанням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перещкоджає розгляду справи. Клопотань про відкладення її розгляду не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 червня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0, згідно умов якого позивач отримав кредит у розмірі 50050 дол. США на строк до 29 травня 2029 року зі сплатою

________________________________________________________________________________

Справа № 569/16711/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4.

Провадження № 22-ц/787/872/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_5 процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних (а.с. 4-7).

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом

Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 29492950, відповідно до якого ПАТ "Укрсиббанк" відступив а АТ "Дельта Банк" набув права вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами в тому числа і за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.06.2008 року та забезпечувальними договорами до нього.

Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених ст.ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів", позивач в силу положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

Однак жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили те, що ПАТ "УкрСиббанк", укладаючи оспорюваний кредитний договір порушив положення Закону України "Про захист прав споживачів", позивачем не надано, а судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Укладаючи договір, сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Відповідно ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин.

Проте, позивач не скористався цим правом, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси або є несправедливими.

Позивач при укладенні Договору отримав свій екземпляр, з текстом якого ознайомився та свою згоду з його умовами скріпив особистим підписом на кожній сторінці договору, а також сторони визначилися із розміром процентної ставки, тобто позичальнику була надана інформація щодо істотних умов договору, а тому порушень ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" не доведено.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 заборгованість за оспорюваним кредитним договором від 02 червня 2008 року № 0 в сумі 556049 грн 52 коп. (а.с. 38-40).

У вищевказаному спорі ОСОБА_3 дійсність кредитного договору не оспорював, з зустрічним позовом до ПАТ "Дельта Банк" не звертався.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством.

Як вбачається зі змісту оспорюваного договору в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюваний кредитний договір, в порушення вимог ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, а банк не надав окремий письмовий документи з детальним розписом загальної вартості кредиту спростовуються матеріалами справи.

Позивачем власноруч підписано Додаток № 2 до кредитного договору № 0 від 02.06.2008 року, в якому, у відповідності до положень ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та п. 2 Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", зазначено розмір реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, а також інші обовязкові умов, необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуг з надання кредиту (а.с. 29-37).

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_8 ОСОБА_5

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2