Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/678/16-ц
№ провадження 2/624/402/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Кегичівка 01 грудня 2016 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Куст Н.М., за участю секретаря Проскурні Л.М., позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, у залі суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Насінневе» (далі ПрАТ «Насінневе) про дострокове розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

Після уточнення позовних вимог, позивач просить розірвати договір оренди землі б/н від 27 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Насінневе» та ОСОБА_4, який зареєстрований ХРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2009 року за №24 та стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6543 га, кадастровий №:06:001:0169, на території Слобожанської (Чапаєвської) селищної ради Кегичівського району Харківської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2013 року за реєстровим №675, посвідченого Державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, номер запису про право власності в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 2509268 від 16 вересня 2013 року внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №5912653 від 16 вересня 2013 року державним нотаріусом Кегичівської Державної нотаріальної контори ОСОБА_5, згідно витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9468655 від 16 вересня 2013 року.

Вказану земельну ділянку позивач успадкував після смерті батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 05 червня 2011 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6543 га, кадастровий №:06:001:0169, що розташована на території Слобожанської (Чапаєвської) селищної ради Кегичівського району Харківської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР №059141, виданого на підставі розпорядження Кегичівської райдержадміністрації Харківської області від 20 вересня 2002 року №258, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 12 серпня 2005 року за№44.

Належна позивачеві земельна ділянка знаходиться в оренді відповідача згідно договору оренди землі б/н від 27 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Насінневе», правонаступником якого є ПрАТ «Насінневе», та ОСОБА_4, який зареєстрований ХРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2009 року за №24.

Позивач не має наміру продовжувати орендні відносини, щодо зазначеної земельної ділянки з відповідачем, бажає використовувати земельну ділянку самостійно, тому хоче розірвати зазначений договір оренди землі, оскільки умовами цього договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для його розірвання. Керуючись пунктом 40 зазначеного договору, цінним листом від 10 серпня 2016 року, позивачем була направлена вимога до відповідача щодо розірвання вказаного договору оренди з проектом додаткової угоди. Відповідач відповіді не надав, що стало підставою для звернення до суду для вирішення цього спору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує ч.3 ст.31, ч.4 ст.32, ст.ст. 34, 35 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) щодо підстав для дострокового розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки власнику та вирішення спорів, повязаних з орендою землі у судовому порядку.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Повідомили, що позивач дійсно не має наміру продовжувати договірні відносини з відповідачем, а тому наполягає на достроковому розірванні договору оренди належної йому земельної ділянки та її поверненні.

Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на те, що відповідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання.

Як на думку відповідача, ПрАТ «Насінневе» не порушувались права чи інтереси ОСОБА_1, які випливають з договору, про дострокове припинення якого заявлено позивачем. Протягом усього строку дії договору ПрАТ «Насінневе» своєчасно та у повному розмірі вносило орендну плату, тому відповідач вважає, що в даному конкретному випадку відсутній факт порушення будь-яких прав позивача, тобто відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

В обґрунтування своїх заперечень, представник відповідача посилається на ст.ст. 13, 14, 626, 627, 629, 654 ЦК України, ст.ст.2, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», щодо здійснення особою своїх цивільних прав та обовязків у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; змісту та умов договору, підстав для його зміни або розірвання.

Крім того, щодо посилання позивача на п.40 договору оренди землі, представник відповідача вважає, що ні пункт 40 вказаного договору, ні інші пункти договору не містять окремого погодженого сторонами порядку реалізації п.40, тобто договір не містить окремого порядку для винесення змін або розірвання договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку. Таким чином, представник відповідача вважає, що внесення змін або розірвання договору на підставі переходу права власності на земельну ділянку повинно відбуватися у загальному порядку внесення змін та припинення договору встановленому сторонами у договорі.

Так, п.37 Договору встановлено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря; в інших випадках, передбачених законом.

З огляду на те, що п.37 договору не містить такої підстави для припинення дії договору, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку, то настання такої обставини не тягне за собою автоматичного припинення договору. Відповідно, при переході права власності на земельну ділянку, договір оренди землі продовжує діяти.

Пунктом 38 договору встановлено, що договір припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використання, а також з інших підстав, визначених законом.

Дійсно позивач направляв відповідачеві пропозицію достроково розірвати договір оренди землі, в свою чергу відповідач, керуючись п.40 договору та ст.629 УК України, з метою збереження договірних відносин направило позивачеві зустрічну пропозицію про внесення змін до договору, зокрема про заміну орендодавця новим власником землі. Однак, відповіді за результатом розгляду пропозиції ПрАТ «Насінневе» так і не отримало.

Як на думку представника відповідача, для розірвання договорів за рішенням суду, відповідно до домовленостей сторін, викладених у договорі, необхідна наявність таких обставин, як невиконання стороною обовязків, передбачених договором, випадкове знищення або пошкодження земельної ділянки або інші підстави, визначені законом, яким зокрема є ст. 141 ЗК України, ст.ст. 651, 652, 783 ЦК України.

Наявність же обставин, встановлених договором та законом для розірвання договору за рішенням суду позивачем не наведено.

Також у п.39 договору встановлено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Тож дії ОСОБА_1 (ігнорування пропозиції ПрАТ «Насінневе», відсутність обґрунтування чому договірні відносини не можуть бути збережені та категоричне бажання розірвати договір оренди землі), як на думку представника відповідача, свідчать про його бажання відмовитись від договору в односторонньому порядку, що не відповідає умовам договору.

Договір оренди землі, укладений з ОСОБА_4 не містить положень за якими б орендодавець та/або його спадкоємці наділялись правом односторонньої відмови від договору, правом одностороннього розірвання договору. Так само вказаний договір не містить обовязку орендаря підписувати додаткові угоди про розірвання договору за взаємною згодою за бажанням спадкоємців орендодавця.

Натомість, орендар має право протягом строку дії договору самостійно господарювати на землі, отримувати продукцію та доходи, за що відповідно й повинен сплачувати орендну плату.

ПрАТ «Насінневе» є крупним сільськогосподарським товаровиробником, що здійснює свою діяльність з вирощування сільськогосподарських культур здебільшого на землях орендованих у фізичних осіб. Приймаючи певну земельну ділянку в обробіток на певний строк товариство вносить цю земельну ділянку до планів сівозмін на весь строк оренди, з урахуванням якого здійснює заходи по підвищенню її родючості (вносить добрива, залишає під паром, в залежності від виду запланованих до посіву культур та культур, що вже вирощувались на певній землі).

Розірвання договору виключно за бажанням однієї сторони без пояснення будь-яких причин, є несправедливим до іншої сторони договору, яка сумлінно впродовж багатьох років виконувала всі обовязки за договором, порушує інтереси однієї із сторін договору (орендаря) та завдає цій стороні збитки у вигляді понесених витрат на обробіток земельної ділянки, її підготовку до наступного етапу сільськогосподарських робіт, а також упущеної вигоди.

Більш того, п.40 договору, на який посилається позивач, не містить умов, що така обставина як перехід права власності тягне за собою виключно розірвання договору оренди.

Натомість, у п.40 договору зазначено, що така обставина може потягнути за собою два абсолютно різні правові наслідки або зміна умов, або розірвання.

ПрАТ «Насінневе» має бажання зберегти ці договірні відносини, однак позивач ані у позові, ані у листі, адресованому відповідачеві не наводить, що саме його не влаштовує в умовах договору, в звязку з чим, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні досліджені: копії паспорту та ІПН позивача (а.с.5,6), копія договору оренди землі №469 від 27 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Насінневе» та ОСОБА_4, зареєстрованого у ХРФ УДЗК 25 травня 2009 року за №24 з актом приймання-передачі від 27 червня 2008 року (а.с.6-8); копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2013 року №675 (а.с.9); копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 16 вересня 2013 року №35125713 (а.с.10); копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 вересня 2013 року №9468655 (а.с.11); копія вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі від 10 серпня 2016 року (а.с.12); копія додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 27 червня 2008 року, який зареєстрований ХРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2009 року за №24 (а.с.13); копія опису цінного листа від 12 серпня 2016 року (а.с.14); копія статуту ПрАТ «Насінневе»; копія листа про розгляд вимоги від 10 серпня 2016 року про розірвання договору оренди землі від 07 вересня 2016 року №1648 з додатковою угодою про заміну сторони у договорі; інші документи.

У своїх позовних вимогах позивач зазначає про договір оренди земельної ділянки, що не має №, але після дослідження доказів (документів наданих до позову), встановлено, що договір оренди земельної ділянки має № 469. Оскільки, жодною із сторін не зазначено про існування іншого договору оренди земельної ділянки та те, що це не оспорюється сторонами, то суд розцінює, це технічну помилку і вважає, що вказаний договір оренди земельної ділянки має № 469.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі Закон) (в редакції, на момент їх виникнення), іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельними ділянками.

У пункті «б» частини 1 статті 90 цього ж Кодексу закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.

За положеннями ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

За змістом ч.1 ст.210 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст.18 Закону набирає чинності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 31 Закону (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 статті 32 Закону передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Судом встановлено, що на даний час договір оренди землі, що його просить розірвати позивач, є укладеним (сторони на момент його підписання досягли згоди щодо всіх умов договору, в т.ч. щодо підстав для його розірвання) та чинним (зареєстрованим у встановленому законодавством порядку).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, пункту 40 оскаржуваного договору, сторони погодилися, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, є підставою для зміни або розірвання договору.

Зазначена умова договору сторонами узгоджена та прийнята, протягом дії договору її не змінено та не оскаржено, тому суд вважає її достатньою та обґрунтованою підставою для дострокового розірвання договору.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України, при прийнятті рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 88 Кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, витрати по сплаті судового збору у даній справі підлягають присудженню в сумі 551,20 грн. з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.3,6,212,213,215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди землі б/н (№469) від 27 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Насінневе» та ОСОБА_4, що зареєстрований ХРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2009 року за №24.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Насінневе» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області, через цей районний суд, протягом 10 днів з дня проголошення (відсутніми учасниками - з дня отримання його копії), і набирає законної сили: за відсутності скарги - після закінчення цього строку, у разі її подання - після розгляду апеляційним судом.

Суддя Н.М. Куст