Справа № 750/8646/16-ц
Провадження № 2/750/2495/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

за участі ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення,

встановив:

14.09.2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказавши на підтвердження своїх вимог, що 12.10.2004 року позивач отримав ордер на житлове приміщення АДРЕСА_1 та є квартиронаймачем. Відповідачі з 2011року не проживають у вказаній квартирі та не утримують її. В червні 2015 року, після вселення відповідачів до квартири, останні не проживають в квартирі, залишили вказане житло та вибули у звязку з постійним проживанням на ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі зявляються до квартири один раз на декілька місяців лише з метою збереження за собою житла, а не з метою проживання в ньому, а тому з підстав ст. 107 ЖК України, просив визнати відповідачів таким, що втратив право на користування квартирою № 165 в буд. 2-а по вул. Волковича в м. Чернігові.

На момент пред'явлення позову відповідачі лишаються зареєстрованими у ІНФОРМАЦІЯ_2, проте, всі витрати, пов'язані з утриманням майна, несе позивач, зокрема, оплачує за відповідачів комунальні послуги.

В ході розгляду справи відповідачі подали до суду зустрічну позовну заяву та просили зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні квартирою №165 за адресою вул. Волковича, 2-А шляхом вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до квартири та зобовязати ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 дублікат ключів від вхідної двері до квартири №165 за адресою вул. Волковича, будинок 2-А.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідачі та їх представник зустрічний позов підтримали, в задоволенні первісного позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Чернігівської міської ради було видано ордер № 454 серії Д від 12.10.2004 року ОСОБА_1 на сімю із трьох осіб на право зайняття жилого приміщення в квартирі АДРЕСА_2, до складу сімї входили його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_14.

Відповідно до довідки №2404 від 18.11.2014 року у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сімї.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Сторони визнають, що на між ними починаючи з 2012 року склалися неприязні стосунки, що унеможливлює їх спільне проживання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2015 року, зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні квартирою № 165 по вул. Волковича, будинок 2 А в м. Чернігові шляхом вселення до неї ОСОБА_5. Зобовязано ОСОБА_1 передати ОСОБА_5 дублікат ключів від вхідної двері до квартири № 165 за адресою вул. Волковича, будинок 2 А.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2015 року, зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні квартирою № 165 в будинку 2-А по вул. Волковича в м. Чернігів, шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_4. Зобовязано ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 дублікат ключів від квартири АДРЕСА_4.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 травня 2015 року скасовано в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5, а також в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 121 грн. 80 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_5, відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

17.06.2015 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №2/750/741/15 про зобовязання ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 дублікат ключів від квартири АДРЕСА_6 (а.с. 15).

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до ЧMB УМВС в Чернігівській області з повідомленням, про те, що 09.09.2015 року ОСОБА_1 були спричинені ОСОБА_3 тілесні ушкодження. В порядку розгляду даних фактів, було встановлено, що тілесні пошкодження були нанесені ОСОБА_1, але не встановлено їх тяжкість, тому кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст. 125 КК України було закрито.

22.03.2016 року ОСОБА_3 звернулася до ЧMB УМВС в Чернігівській області з повідомленням про те, що між нею і ОСОБА_1 була сварка і погрози фізичної розправи за результатами перевірки було проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_1

22 вересня 2016 року та 07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 зверталася до ЧВП ГУНП в Чернігівській області з заявами, що ОСОБА_1 змінив замки і не впускає до кватири №165 в будинку № 2-А по вулиці Волковича в м. Чернігові. В ході перевірки було проведено профілактичні бесіди з ОСОБА_1

Також, 28.09.2016 року ОСОБА_3 зверталася до КП «ЖЕК-13» для надання представника ЖЕКу відкрити вхідні двері у спірній квартирі, тому що чоловік знову змінив замки, проте отримала усну відповідь звертатися до Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що з вересня 2016 року вселив до спірної квартири без згоди дружини ОСОБА_3 свою племінницю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що останні два роки не бачила ОСОБА_3, а її чоловіка ОСОБА_1 бачить майже щодня. Також їй відомо, що у вказаній квартирі з вересня 2016 року проживає родичка ОСОБА_1, яка навчається в м. Чернігові.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав свідчення суду, що ОСОБА_3 вже більше півроку не проживає в квартирі, за вказаний період бачив один раз ОСОБА_3, яка заходила до квартири, а потім як виходила з підїзду. Також допомагав ОСОБА_1 змінювати замок на поштовому ящику.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що приблизно в березні чи квітні 2016 року до неї зателефонувала ОСОБА_3 і повідомила, що йде на свою квартиру, а потім передзвонила і повідомила, що був скандал з ОСОБА_1 і свідок поїхала на швидкій забирати позивачку з квартири. В квартирі бачила ОСОБА_1 з сторонньою жінкою, а в цей час ОСОБА_3 сиділа в іншій кімнаті та їй було погано.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що їй відомо проте, що ОСОБА_3 в квартирі не живе, оскільки її чоловік бє і у них неприязні стосунки. Влітку, коли не було чоловіка вдома свідок була в гостях у ОСОБА_3, яка намагається бути в квартирі лише коли вдома не має її чоловіка.

Свідок ОСОБА_11 дала свідчення суду, що у вересні 2016 року ОСОБА_3 повідомила свідку, що не може відкрити двері від квартири, оскільки її чоловік змінив замки від вхідної двері квартири.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що є сусідкою ОСОБА_3, яка часто проживає в селі у своєї матері. ОСОБА_1 викидав речі дружини з квартири. Також свідку відомо, що ОСОБА_3 знімала побої після побиття її чоловіком. ОСОБА_5 бачила в липні та серпні біля підїзду свого будинку.

Свідок ОСОБА_13 дада свідчення суду, що приходила до ОСОБА_3 в гості тільки за відсутності її чоловіка. Також свідку відомо, що дуже часто ОСОБА_3 проживає у своєї матері в селі, де допомагає по господарству.

Право на житло гарантоване людині статтями 47, 48 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

За нормою ст. 107 ЖК УРСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов'язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст.107 ЖК такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв'язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім'ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання (п.3 постанови Ради Міністрів СРСР від 16 квітня 1988 р. N 477 "Про гарантію житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання за умовами і характером роботи").

Судом встановлено, що інтерес до спірного житла відповідачі не втратили, добровільно з нього не виселялися, частково несуть витрати по його утриманню, про що свідчить також, що з 3 грудня 2015 року по листопад 2016 року включно, на квартиру АДРЕСА_7 за зверненням ОСОБА_3 було призначено субсидію, проте ОСОБА_1 своєю заявою до відділу субсидії та заявою до ЧВП ГУНП, як співкористувач квартири відмовився від призначеної субсидії.

Акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 26 серпня 2015 року, і 20 листопада 2015 року складені під час виконавчого провадження по справі № 750/354/15 про усунення перешкод в користуванні ОСОБА_3 даною квартирою і під час коли у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова до розгляду була призначена справа № 750/5200/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_15 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, зобов'язання вчині певні дії, рішенням якого тільки 03 вересня 2015 року позов був задоволений і однією встановленої у мотивувальній частині рішення підставою задоволення позову було визнання в повному обсязі ОСОБА_1 позову та згода на вселення ОСОБА_5 до спірної квартири, так як таке право ним не оспорюється.

Акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 20 листопада 2015 року повністю суперечать відомостям встановленим у постанові про закриття кримінали провадження від 10.09.2015 року, в якій зазначено, що 09.09.2015 року ОСОБА_1, знаходячись за адресою м. Чернігів, вул. Волковича, 2а/165, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 та його представником не було надано суду беззаперечних доказів щодо вибуття ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на постійне місце проживання за іншою адресою, оскільки АДРЕСА_8 належить на праві власності сторонній особі - ОСОБА_16, де тимчасово ночують ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_5 з причини неприязних стосунків в сімї та вказане житло не є їхнім постійним місцем проживання.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_3, ОСОБА_5 втратившими право користування жилим приміщенням не підлягають задоволенню.

За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та зобовязання надати дублікат ключів від квартири ґрунтуються на законі, позивачам доведено в судовому засіданні той факт, що відповідач чинить перешкоди в користуванні спірною квартирою, де останні зареєстровані та мають право проживати, змінив замки від спірної квартири, у звязку із чим вони не можуть проживати в ній, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Одночасно підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судових витрат та на користь ОСОБА_5 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_5 в користуванні квартирою №165 в будинку 2-А по вул. Волковича в м. Чернігові шляхом вселення ОСОБА_3, ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_9.

Зобов'язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_3, ОСОБА_5 дублікат ключів від квартири АДРЕСА_9.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 551 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута