Справа № 484/603/16-ц
Провадження № 2/484/2376/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ціна позову 125 000 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 01 вересня 2012 року він та ОСОБА_2 в простій письмовій формі уклали між собою договір позики грошей. В цей же день він передав останньому 125 000 гривень. Відповідач зобовязався повернути борг до 01 вересня 2013 року. В підтвердження цього відповідач власноручно написав розписку. Протягом двох років він неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг в добровільному порядку, однак врегулювати спір мирним шляхом йому не вдалося. Останній відмовляється повертати йому борг. За таких обставин позивач просить сятгнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 01.09.2012 року в розмірі 125 000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримав позов, просив його задовольнити, стверджуючи, що зобовязання не було виконане відповідачем, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки від 01.09.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що між сторонами існувало декілька боргових зобовязань, в тому числі від 30.06.2010 року на суму 80 000 грн. та від 01.09.2012 року на суму 125 000 грн. У забезпечення грошового зобовязання за договором позики від 30.06.2010 року між сторонами 01.07.2010 року був укладений договір іпотеки. 11.11.2015 року ОСОБА_2 виконав усі грошові зобовязання перед ОСОБА_1, про що позивач надав розписку, в якій зазначив, що претензій станом на 11.11.2015 року до відповідача не має. Цього ж дня позивач подав нотаріусу заяву про вилучення обтяжень на нерухоме майно. При цьому позивач не повернув відповідачу розписки від 30.06.2010 року та від 01.09.2012 року, посилаючись на їх втрату. Вважає, що відповідач виконав свої зобовязання за договором позики від 01.09.2012 року, у звязку з чим просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З оригіналу розписки від 01.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 125 000 грн. Гроші він зобовязався повернути до 01.09.2013 року.

Відповідач не оспорював дійсність такої розписки та отримання грошей в сумі 125 000 грн. у зазначений в розписці час.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином судом встановлено, що між сторонами 01.09.2012 року було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 125 000 грн. і зобовязався їх повернути до 01.09.2013 року.

В силу ст. 1049 ЦК України відповідач зобовязаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факту повернення боргу за вказаним вище договором позики.

Як зазначено вище, договір позики на суму 125 000 грн. укладений сторонами 01.09.2012 року. Раніше, 30.06.2010 року між сторонами був укладений інший договір позики на суму 80 000 грн. ОСОБА_3 в забезпечення договору позики від 30.06.2010 року між сторонами 01.07.2010 року був укладений нотаріальний договір іпотеки між фізичними особами. Були зареєстровані обтяження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна. З тексту договору іпотеки вбачається, що він був укладений саме на забезпечення грошового зобовязання на суму 80 000 грн., яке виникло на підставі договору позики від 30.06.2010 року. Пізніше 13.12.2012 року сторонами були внесені зміни до договору іпотеки. Такі зміни були внесені після укладення сторонами спірного договору позики від 01.09.2012 року, тобто сторони вже достовірно знали про виникнення нових зобовязань, однак зміни в договір іпотеки були внесені лише щодо строку повернення суми боргу у 80 000 грн., позичених 30.06.2010 року. Жодних змін щодо суми грошового зобовязання у договір іпотеки внесено не було, хоча зобовязання про повернення 125 000 грн. між сторонами вже існувало.

11.11.2015 року позивачем надано нотаріусу заяву про вилучення обтяжень на нерухоме майно, повязаних з договором іпотеки від 01.07.2010 року. У цій заяві позивач вказав, що відповідачем виконано зобовязання з повернення 80 000 грн., позичених ним 30.06.2016 року. Ні про які інші суми у заяві не йдеться.

Цього ж дня позивач надав відповідачу розписку, в якій зазначив, що станом на 11.11.2015 року претензій до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не має. Однак розписка не містить посилання на природу правовідносин та зобовязань, які існували між сторонами, в ній відсутнє визначення сум заборгованості і часу їх виникнення.

Разом з тим, позивачем надано оригінал розписки від 01.09.2016 року про позику у 125 000 грн.

На думку суду такі обставини свідчать про те, що борг за договором позики від 01.09.2012 року не був погашений відповідачем, оскільки оригінал такої розписки знаходиться у позивача. У розписці ОСОБА_1 від 11.11.2015 року не йдеться про погашення боргу в сумі 125 000 грн. від 01.09.2012 року, а в нотаріальній заяві від 11.11.2015 року йдеться про погашення боргу в сумі 80 000 грн. за договором позики від 30.06.2010 року, тобто про виконання іншого зобовязання.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстави для звільнення від доказування в даному випадку відсутні, проте, відповідач не довів перед судом факту виконання грошового зобовязання, яке виникло між ним та позивачем на підставі договору позики, укладеного 01.09.2012 року.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача в межах заявлених ним позовних вимог на виконання умов договору позики від 01.09.2012 року слід стягнути суму боргу 125 000 грн.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01.09.2012 року в сумі 125 000 (сто двадцять пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 250 (одна тисяча двісті пядесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: