йСправа № 304/296/15-ц Провадження № 2/304/20/2016
У Х В А Л А

18 листопада 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі Соханич Л.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника Перечинської міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог районне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради Закарпатської області про визнання рішень і свідоцтва про право власності незаконними та виділ частки майна у праві спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 лютого 1968 року на праві спільної часткової власності належить 1/8 частина домоволодіння № 5-7 (після перенумерації № 3) по вул. Гагаріна в м. Перечин. Також, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 грудня 1989 року їй на праві спільної часткової власності належить 1/16 частини вказаного домоволодіння, тобто її ідеальна доля складає 1/2 його частину. Крім того, спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,16 га, з яких 0,8 га передано у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому № 49 від 28 серпня 1997 року. Власником іншої 1/2 частини будинку № 3 по вул. Гагаріна в м.Перечин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 липня 1993 року є відповідач ОСОБА_4 На сьогоднішній день відповідач разом з дружиною проживає у вказаному будинку, користується ним та приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами в цілому, вважає себе одноособовим власником. На неодноразові пропозиції позивача мирно розділити майно або викупити частку відповідача, останній категорично відмовляється, жодної домовленості про спосіб виділу чи поділу будинку досягти не хоче, навпаки змінив замки на воротах, чим повністю позбавив позивача можливості користуватися належною їй частиною будинку. 16 вересня 1993 року виконком Перечинської селищної ради народних депутатів за заявою відповідача ОСОБА_4 видає йому рішення про узаконення раніше побудованих приміщень, а саме кімнати, площею 18,7 кв. метрів, житлової кімнати, площею 15,3 кв. метри та побудованого над ним господарського приміщення, розміром 8,4 м на 2,8 м, при домоволодінні №3 по вул. Гагаріна в смт. Перечин, що належить йому на праві співвласності. 28 серпня 1997 року виконком за заявою ОСОБА_4 видає ще одне рішення про прийняття в експлуатацію та затвердження акту здачі в експлуатацію прибудови до спірного будинку, розміром 5,10 м на 8,40 м, що належить йому на праві співвласності, та на підставі якого ОСОБА_4 отримує свідоцтво про право особистої власності на прибудову до будинку № 3 по вул. Гагаріна в м. Перечин під літ. А'. Однак, зміст вказаних рішень виконкому та свідоцтва про право особистої власності взаємосуперечать спадковій масі згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, що було видане раніше і рішення виконкому, і свідоцтва про право особистої власності. Так, відповідно до технічного паспорту домоволодіння № 3 по вул. Гагаріна в м. Перечин від 28 березня 2014 року, загальна площа будинку складає 117,7 кв. м. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину, прибудова під літ. А' існувала вже на час прийняття ОСОБА_4 спадщини та видачі свідоцтва, де зазначена квадратура домоволодіння у розмірі 118 кв. м.; вказане також стверджується і рішенням виконкому від 16 вересня 1993 року та заявою відповідача про узаконення раніше побудованих приміщень. Разом з цим, у свідоцтві про право на спадщину від 16 грудня 1989 року вказана загальна площа будинку у розмірі 83,60 кв. м., а у свідоцтві про право на спадщину від 27 липня 1993 року 118 кв. м., а отже вищевказана прибудова була побудована у період з 1989 року по липень 1993 року до набуття права співвласності на спірний будинок відповідачем ОСОБА_4 Оскільки, Перечинська селищна рада, видаючи оскаржувані рішення в частині щодо відповідача ОСОБА_4, а також свідоцтво про право особистої власності від 25 вересня 1997 року, грубо порушила норми ч. 1 ст.358 ЦК України, та враховуючи те, що домоволодіння належить позивачу та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, то і прибудова, яка збудована до набуття ним права власності на 1/2 частку повинна перебувати у частковій власності, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки 12 жовтня 2016 року ним подано позовну заяву до судового експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 про визнання дій незаконними, визнання незаконним та скасування висновку №8901 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29 липня 2016 року по цивільній справі №304/296/15-ц, а крім цього, у провадженні Перечинського районного суду знаходяться цивільна справа за його позовом до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, рішення по яких матиме значення для вирішення даної справи.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечила та пояснила, що вимоги позовної заяви випливають із правовстановлюючих документів ОСОБА_3, а тому рішення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 не буде мати значення для вирішення даної справи.

У судовому засіданні ОСОБА_2 як представник Перечинської міської ради вирішення даного клопотання залишив на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 та представник третьої особи у судове засідання не зявилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення даного клопотання, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2016 року у відкритті провадження у справі № 304/1301/16-ц за позовом ОСОБА_4 до судового експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 про визнання дій незаконними, визнання незаконним та скасування висновку №8901 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29 липня 2016 року по цивільній справі №304/296/15-ц відмовлено.

Разом з цим встановлено, що у провадженні Перечинського районного суду знаходиться цивільна справа № 304/1300/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 201 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи те, що суддею Перечинського районного суду у відкритті провадження у справі № 304/1301/16-ц відмовлено, а судове рішення за наслідками розгляду справи про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 (№304/1300/16-ц), яка перебуває у провадженні цього ж суду, не буде мати значення для вирішення даної справи, оскільки тут позивач як на підставу позову посилається на правовстановлюючі документи ОСОБА_3, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні поданих клопотань слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 201 ч. 1 п. 4, ст. ст. 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_6