Справа № 128/2190/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Микитюк І.С., без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2016 року позивач звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом, до відповідача, який після його зменшення від 06.10.2016 року, обґрунтував тим, що 28 липня 1999 року померла її бабуся ОСОБА_2 в с. Ільківка, Вінницького району Вінницької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного спадкового майна, в тому числі - права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Маяк" с. Ільківка розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав спадкодавцю згідно сертифікату. Оригінал даного правовстановлюючого документу втрачений. 04 грудня 1986 року ОСОБА_2 скала заповіт, згідно якого заповідала належний їй житловий будинок з відповідними господарськими будівлями в с. Ільківка, Вінницького району Вінницької області і все те, що на день смерті їй буде належати - ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Таким чином, єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 була лише - позивачка, так як її чоловік - ОСОБА_3 помер 16 грудня 1997 року. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 не було. Спадщину після смерті бабусі позивачка фактично прийняла, так як на протязі шести місяців з моменту її смерті вступила в управління та володіння спадковим майно, а саме постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинку № 31 по вул. Набережна (раніше вул. Леніна) в с. Ільківка, Вінницького району, зробила в ньому поточний ремонт: пофарбувала вікна, двері, виконала інші ремонтні роботи, розпорядилася особистими речами померлої.

Без звернення до суду позивач не має можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_2, тому звернулась з даним позовом в суд, яким просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку (пай) .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не зявились, але через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в яких зменшені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує.

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

З матеріалів справи судом, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 померла 28.07.1999 року, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії (а.с.6).

За життя ОСОБА_2 28.07.1999 року склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з відповідними господарськими будівлями в с. Ільківка Вінницького району Вінницької області і все те, що на день смерті їй буде належати - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9). Єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 є позивачка, так як інший спадкоємиць її чоловік ОСОБА_3 помер 16 грудня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 не має, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 22 березня 2016 року за № 651/02-17(а.с.49).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина відповідне спадкове майно, в тому числі і на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Маяк" с. Ільківка розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав спадкодавцю згідно сертифікату виданого на ім'я ОСОБА_2, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 329, серія ВН № 0187333, виданий 05 серпня 1997 року, записаний в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 268, оригінал даногосертифікату втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 17 березня 2016 року за № 12(8589)(а.с. 30-31).

Право спадкодавця на земельну частку (пай) підтверджується також копією сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ВЕ №0187333 (а.с.29); довідкою-випискою з членів КСП Ільківської сільської ради за № 149 від 09.03.2016 року (а.с.32); списком громадян-членів КП, як додаток № 1 до Державного акту, в якому під № 428 значиться - ОСОБА_2 (а.с.34-36); копією державного акту на право постійного користування землею виданого КСП «Маяк» с. Горбанівка (а.с.37); випискою з протоколу загальних зборів співвласників земельних і майнових паїв СВК «Маяк» с. Горбанівка Вінницького району Вінницької області (а.с.38).

Спадщину позивач прийняла належним чином, так як на протязі шести місяців з моменту смерті ОСОБА_2 вступила в управління та володіння спадковим майно, а саме постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинку № 31 по вул. Набережна (раніше вул. Леніна) в с. Ільківка Вінницького району, зробила в ньому поточний ремонт: пофарбувала вікна, двері, виконала інші ремонтні роботи, розпорядилася особистими речами померлої, що підтверджується довідкою Ільківськї сільської ради за № 153 від 09.03.2016 року (а.с.40).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, що підтверджується листом від 06.07.2016 року № 1707/01-16 з Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.67).

Однак, оформити нотаріально свої спадкові права на вищезазначене майно позивач не може, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено.

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до розяснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Судом встановлено, ОСОБА_2 померла 28.07.1999 року, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року).

Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств.Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства , сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім*я ОСОБА_2 - 05.08.1997 року за, серії РН №0187333, оригінал якого втрачено, при житті, спадкодавиця на законних підставах використовувала своє право земельну частку (пай), що підтверджено наведеними вище доказами, в свою чергу з зазначеної причини, позасудовим порядком позивач позбавлена можливості оформити свої права , тому позов підлягає задоволенню.

Також позивачкою надано через канцелярію суду клопотання про повернення судового збору, яке мотивовано тим, що при зверненні до суду нею був сплачений судовий збір в сумі 2218 грн. 30 копійок. Оскільки нею подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких вона просить суд визнати за нею право власності на майно вартістю 50 000 гривень, тому позовні вимоги повинні бути оплачені судовим збором в сумі 551 гривня 20 копійок. Тому просить суд повернений сплачений судовий збір в сумі 1667 гривні 10 копійок.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Відповідно до ч. 3 статті 80 ЦПК України , у разі зменшення розміру позовних вимог питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону.

З огляду на викладене, поверненню підлягає судовий збір, сплачений ОСОБА_1, згідно квитанції №1771 2471 5632 728 від 17 травня 2016 року в сумі 1667,10 грн., в зв'язку з поданням до суду заяви про зменшення позовних вимог, а саме- позовної вимоги про визнання права власності на житловий будинок.

Керуючись, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 28 липня 1999 року ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Маяк" с. Ільківка розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0187333, виданий 05 серпня 1997 року, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 329 , записаний в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 268.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору, - задовольнити.

Управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькому районі Вінницької області повернути ОСОБА_1, зайвосплачений судовий збір в розмірі 1667 (тисяча шістсот шістдесят сім) грн. 10 коп., який було сплачено згідно квитанції №1771 2471 5632 728 від 17 травня 2016 року, квитанція на суму 2218,30 грн., на рахунок № 0071, одержувач УДКСУ у Вінницькому районі, банк одержувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд , шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: