Номер провадження: 22-ц/785/7075/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі - Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_2, про звільнення майна з-під арешту, -

встановила:

Представник ТОВ «ОТП Факторинг України» звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту (а. с. 1-3).

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що постановою слідчого Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві за № 52/05-22097 від 30.12.2010 року накладено арешт на квартиру № 3, по вул. Ак. Вільямса, 59-д, у м. Одесі; постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за № 28644488 від 15.03.2012 року накладено арешт на квартиру № 3, по вул. Ак. Вільямса, 59-д, у м. Одесі; постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.07.2013 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі і на квартиру № 3, по вул. Ак. Вільямса, 59-д, у м. Одесі; постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 31.03.2014 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі і на квартиру № 3, по вул. Ак. Вільямса, 59-д, у м. Одесі, в рамках виконавчого провадження № 40911554. Враховуючи те, що спірна квартира знаходиться в іпотеці та позивач має пріоритетне право на погашення кредитної заборгованості, просив задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг України» відмовлено (а. с. 148).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 150-153).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «ОТП Факторинг України» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, предявлених ТОВ «ОТП Факторинг України» до Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві, Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, суд першої інстанції виходив з того, що немає підстав для задоволення позовної заяви ТОВ «ОТП Факторинг України» про звільнення майна з під арешту.

З таким висновком суду слід погодитись.

Так, судом правильно встановлено, що 17 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП ОСОБА_3» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_3») та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № PML-506/007/2008, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № ML-506/007/2008 від 17 березня 2008 року, предметом якого є квартира № 3, по вул. Ак. Вільямса, 59-д у м. Одесі.

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 березня 2011 року, додатку № 1 до цього договору, договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року ЗАТ «ОТП ОСОБА_3» (правонаступник - ПАТ «ОТП ОСОБА_3») відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № ML-506/007/2008 від 17 березня 2008 року.

Постановою слідчого Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві за № 52/05-22097 від 30 грудня 2010 року, постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції за № 28644488 від 15 березня 2012 року, постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15 липня 2013 року, постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 31 березня 2014 року, ухваленої в рамках виконавчого провадження № 40911554, накладено арешти на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до вироку Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є її власністю (а. с. 54-73).

Згідно із додатком до Кримінального кодексу України, майно, яке знаходиться в іпотеці не є в переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком.

Тобто, слідчий Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві законно та обґрунтовано наклав арешт на цю квартиру в рамках розслідування кримінальної справи.

Крім того, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси з ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ «ОТП ОСОБА_3» заборгованість за кредитним договором МL №506/007/2008 від 17.03.2008 року у загальному розмірі 1 276 417,31 гривень. Рішення набрало чинності 10.09.2012 року. На виконання вказаного рішення, 25.03.2013 року судом був виданий виконавчий лист № 1519/2-2672/2011.

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.06.2013 року відкрито виконавче провадження № 38499307 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «ОТП ОСОБА_3» у розмірі 1 276 417,31 гривень.

Постановою старшого державного Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.07.2013 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення 1 276 417,31 гривень.

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 27.06.2014 року, виконавчий лист № 1519/2-2672/2011, виданий 25.03.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «ОТП ОСОБА_3» у розмірі 1 276 417,31 гривень повернутий стягувачу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11.10.2013 року відкрито виконавче провадження № 40911554 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 90 000,00 гривень.

Постановою старшого державного Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 31.03.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та оголошено заборону його відчуження.

Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 21.12.2015 року, виконавчий лист № 1-29/12, виданий 05.09.2013 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у розмірі 90 000,00 гривеньповернутий стягувачу з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанови державного виконавця про повернення виконавчих листів не були оскаржені.

Довід апеляційної скарги про те, що вказаними діями порушено пріоритетне право іпотекодержателя, що призвело до порушення прав ТОВ «ОТП Факторинг України» не кореспондується з матеріалами справи.

Необґрунтованим є довід апеляційної скарги про те, що на даний момент ТОВ «ОТП Факторинг України» та ОСОБА_2 досягли домовленості щодо добровільної реалізації заставного майна з метою погашення заборгованості, проте наявність постанов Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та постанови слідчого Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30.12.2010 року про накладання арешту на квартиру № 3, по вул. Ак. Вільямса, 59-д, у м. Одесіунеможливлює її реалізації. Проте в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2надає згоду на реалізацію належної їй квартири, відсутнє будь-яке звернення боржниці з цього приводу до Державної виконавчої служби або до суду.

Інших доводів апеляційна скарга представника ТОВ «ОТП Факторинг України» не містить.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованості за кредитним договором МL № 506/007/2008 від 17.03.2008 року у загальному розмірі 1 276 417,31 гривень та вирок Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2012 року не виконані, у звязку з чим відсутні підстави для звільнення майна з-під арешту.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невідємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40). Зняття арешту може унеможливити виконання судових рішень.

При зазначених обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: С.О. Погорєлова

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5