Справа № 450/1974/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3604/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,
суддів Ванівського О.М., Павлишина О.Ф.
секретар Бохонко Е.Р.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 , третьої особи органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про виселення із житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення, -

в с т а н о в и л а:
Оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова 243,60 грн. судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем не подано облікової документації щодо наявності чи відсутності спецордера на спірне житло станом на 2001 рік, оскільки інформація в частині облікової документації відсутня, про це йдеться в листі позивача від 14.02.2016 року № 1055. Зазначає, що при вселенні у спірне житло, яке відбулося у листопаді 2001 року на підставі рішення колегіального органу житлової комісії військової частини її сім`ї надана квартира АДРЕСА_1 . В цьому ж протоколі зазначено, що надане їй житло- гуртожиток. Вважає, що саме цей документ, за відсутності інших, слід брати за основу і вести всі наступні дії з огляду на це.

Вважає, що відсутність ордера на житло, якщо він не видавався, не є підставою для виселення без надання іншого приміщення, як це передбачено ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав» від 04.09.2008 року.

Стверджує, що в даний час перебуває у трудових відносинах з військовою частиною, яка надала їй житло. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 з нею залишилися проживати неповолітні діти, іншим житлом вона не забезпечена, чого суд не врахував під час ухвалення рішення.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а відтак відповідно до статті 197 ч.2 у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно статті 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно Витягу з протоколу №15 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 -КП від 08.10.2001 року однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_2 на сім`ю із трьох чоловік згідно черги, із залишенням на квартирній черзі.

Актом приймання - передачі майна будинковолодіння АДРЕСА_2 , яке належить Міністерству оборони України та знаходилося на обліку Стрийської КЕЧ району, з 01.11.2005 року передано на облік КЕВ м.Львова.

Довідкою №32 від 05.05.2014 року стверджується той факт, що житловий будинок АДРЕСА_3 перебуває на балансі будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Згідно довідки №448 в/м від 20.07.2015 року, виданої будинковолодінням АДРЕСА_4 не зареєстровані, проте проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З відповіді АДР ГУ ДМСУ у Львівській області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована у в/м Липники на території військової частини.

З рішенняМукачівської міської ради Закарпатської області від 22.09.2005 року № 219 вбачається, що військовослужбовцю в/ч А/0150 ОСОБА_2 на склад сім`ї 3 чол. проживає по АДРЕСА_5 надано квартиру АДРЕСА_6 , яка складається з 2-х кімнат житловою площею 27,3 кв м та загальною площею 49,5 кв.м з вигодами із зняттям з квартирного обліку. На квартирному обліку перебуває при в/ч А-0150 з 14.08.1998 року в загальному списку черговості. ( а.с.131).

Отже, постановляючи рішення, суд підставно зауважив, що сім`я ОСОБА_5 отримала житло, однак ордер на вселення у це житло ОСОБА_2 не отримав із власних переконань. Зазначене в силу вимог ст.58 ЖК України не є підставою для проживання відповідачів у спірному житлі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доводи апелянта, що згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано немає ніяких правових наслідків, оскільки житло на всіх членів сім`ї виділено у 2005 році.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_1 є одним і тим самим житлом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вірно встановив правовідносини, які виникли між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку та на підставі ст.391 ЦК України прийшов до вірного висновку про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 116 ч.4 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються з нього без надання їм іншого жилого приміщення.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що вона та її діти не забезпечені житлом не спростовують висновків суду, оскільки житло на її сім`ю було виділено ще у 2005 році.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суть їх зводиться до одного й того ж , що вона не забезпечена житлом, що не є підставою для скасування рішення суду без належних та допустимих доказів.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процессуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в і д х и л и т и .

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш
Судді: О.М.Ванівський

О.Ф.Павлишин