_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/237/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016 року.

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності,

Встановив:

ОСОБА_1 в листопаді місяці 2014 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення про розподіл спільного майна подружжя у вигляді трикімнатної квартири, земельної ділянки та однокімнатної квартири. Після неодноразових уточнень позовних вимог, проведення по справі товарознавчих і технічної експертиз, представник ОСОБА_1 в судовому засіданні просила суд ухвалити рішення, яким визнати, що квартира №120 в будинку №3/3 по вул..25-ї Чапаєвської дивізії в м.Одесі належить сторонам по справі на праві власності у рівних частках та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири та розділити між сторонами вартість трьох автомобілів: марки IVEKO 75E , 1995 року випуску д.н.з.381-55ОВ; VOLKSWAGEN TRANSPORT, 2000 року випуску д.н.з.НОМЕР_1; BMW 3161,2003 року випуску д.н.з.СЕ-CL 308.

ОСОБА_2 у січні місяці 2015 року звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою суду від 05.05.2015 року позови ОСОБА_1 і ОСОБА_4 обєднанні в одне провадження. Представник ОСОБА_2 також неодноразово уточнювала позовні вимоги і в судовому засіданні вимагала ухвалити рішення про поділ спільного майна шляхом визначення ідеальних часток співвласників у цьому майні і залишити квартиру у спільній частковій власності та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В рахунок вартості рухомого майна - автомобілів, що є спільною сумісною власністю сторін, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 130881 грн.

Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1985 року по 2012 рік (рішення Київського райсуду м.Одеси від 02.10.2012 року про розірвання шлюбу). Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони набули у власність земельну ділянку площею 0,1200 га по вул.Молодіжна в с.Караліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2003 року; квартиру №120 в будинку №3/3 по вул..25-ї Чапаєвської дивізії в м.Одесі, загальною площею 66,5 кв.м., в тому числі житловою 42 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2001 року. Однокімнатну квартиру № 17 в житловому будинку 5/2 по вул..Варненська в м.Одесі родина ОСОБА_3 (чоловік, дружина,син) набула у спільну часткову власність відповідно до положень ЗУ «Про приватизацію житлового фонду» і рішення Київського райсуду м.Одеси від 11.04.2008 року. Питання щодо розподілу земельної ділянки сторони вирішили поза судом і в цій частині позовні вимоги залишені без розгляду. Спір в частині розподілу квартири АДРЕСА_2 виділено в самостійне провадження. В рамках даної цивільної справи вирішується спір між колишнім подружжям щодо розподілу трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та автомобілів марки IVEKO 75E , 1995 року випуску д.н.з.381-55ОВ; VOLKSWAGEN TRANSPORT, 2000 року випуску д.н.з.НОМЕР_1; BMW 3161,2003 року випуску д.н.з.СЕ-CL 308.

Право власності на квартиру зареєстроване на імя ОСОБА_2, автомобілі IVEKO і VOLKSWAGEN TRANSPORT були зареєстровані на імя ОСОБА_1, він зробив відчуження автомобілів у січні місяці 2012 року, автомобіль BMW зареєстрований на імя ОСОБА_2 в Німеччині і там нею експлуатується.

З огляду на висновок будівельно-технічної експертизи №007/2015, виготовлений експертом ПП «ОНДЦЕД ім.Скибінського С.С., про відсутність технічної можливості виділити в натурі 1/2 частину квартири №120 в будинку №3/3 по вул..25-ї Чапаєвської дивізії в м.Одесі, представники сторін просили суд визнати за сторонами право спільної часткової власності на квартиру в рівних частках кожному 1/2 частку.

Щодо вартості спільного рухомого майна трьох автомобілів:

Так, за висновками авто товарознавчих досліджень, виготовлених судовим експертом ОНДІСЕ ОСОБА_5 станом на 08.06.2015 р. вартість автомобіля IVEKO 75E , 1995 року випуску д.н.з.381-55ОВ складає 127872 грн, автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORT, 2000 року випуску д.н.з.НОМЕР_1 складає 133890 грн. Вартість автомобіля BMW 3161,2003 року випуску д.н.з.СЕ-CL 308 визначена судовим експертом ОНДІСЕ ОСОБА_5 станом на 08.06.2015 р. в суму 227204 грн на території України (а.с.158-168).

Товарознавцем СПД « Цуркан» вартість спірних автомобілів IVEKO і VOLKSWAGEN TRANSPORT станом на 24.09.2015 року визначена відповідно 85873 грн і 89568 грн (а.с.187-196).

ОСОБА_6Ольденбургер в Німеччині визначила вартість вищевказаного автомобіля на території Німеччини в суму 1850 Євро (а.с.174), що на момент вирішення спору дорівнює 47696 грн.

Представники сторін дійшли згоди щодо порядку розподілу рухомого майна: кожна сторона має право на 1/2 частину вартості спірних автомобілів.

Представник ОСОБА_7 наполягає на вартості автомобіля BMW 3161,2003 року випуску в сумі 47696 грн і вимагає ухвалити судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 130881 грн, що складає різницю у розмірі вартості частки ОСОБА_7 в спільному рухомому майні: 127872 + 133890 +47696 = 309458: 2 = 154729 47696:2 = 130881 грн.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що вимоги сторін в частині розподілу спільного нерухомого майна підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги в частині розподілу нерухомого майна частковому задоволенню з таких підстав:

Ст.60 СК України передбачає, що «майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу)». Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Ст.69 СК України закріплює право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Із змісту ч.2 названої статті випливає, що поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Ст.70 СК України визначає, що «у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.» У даному випадку шлюбний договір між сторонами відсутній.

Суд встановив і сторони визнали, що спільним майном колишнього подружжя, що підлягає поділу є трикімнатна квартира і три автомобіля. Висновок судової будівельно-технічної експертизи за №007/2015 (а.с.47-65) свідчить, що спірна трикімнатна квартира є неподільною річчю. Поділ неподільних речей, тобто тих, які неможливо поділити в натурі, проводиться в ідеальних частках. У цьому випадку кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном відповідно до своєї частки. Сторони не дійшли згоди щодо сплати (отримання) грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири, тому суд визнає за кожним із подружжя право власності на належну їм частку в спільному майні і залишає майно у їх спільній власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Суд встановив, що в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі чоловік ОСОБА_1 зробив відчуження спільного майна подружжя автомобілів IVEKO 75E , 1995 року випуску д.н.з.381-55ОВ і VOLKSWAGEN TRANSPORT, 2000 року випуску д.н.з.НОМЕР_1. ОСОБА_7 доводить, що чоловік відчуження автомобілів зробив за своєю ініціативою без її на те згоди, але вимоги про визнання угод недійсними не заявляє, а вимагає стягнути з ОСОБА_1 вартість її частки в цьому майні.

Дослідивши надані сторонами письмові докази щодо вартості спірних автомобілів, суд дійшов висновку, що вартість автомобілів IVEKO 75E , 1995 року випуску д.н.з.381-55ОВ і VOLKSWAGEN TRANSPORT, 2000 року випуску д.н.з.НОМЕР_1 правильно визначена товарознавцем СПД «Цуркан»: фахівець зробив 24.09.2015 року технічний огляд транспортних засобів і при визначенні вартості автомобілів керувався «Бюллетнем Автотовароведа». Вартість вказаних автомобілів складає 175441 грн.

Щодо вартості автомобіля BMW 3161,2003 року випуску д.н.з.СЕ-CL 308. Правові підстави прийняти оцінку автомобіля, виконану фірмою А.Ольденбургер в Німеччині, у суду відсутні, тому як цей висновок не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України 24.11.2003 року №142/5/2092. Вартість автомобіля BMW 3161,2003 року випуску визначена судовим експертом ОНДІСЕ ОСОБА_5 станом на 08.06.2015 р. в суму 227204 грн на території України (а.с.158-168). Інших доказів щодо вартості цього майна суд не отримав. Автомобіль BMW 3161,2003 року випуску перебуває у володінні і користуванні ОСОБА_2

Таким чином, частка кожного з подружжя у вартості автомобілів IVEKO 75E , 1995 року випуску і VOLKSWAGEN TRANSPORT, 2000 року випуску складає 175441 грн: 2 = 87720,5 грн; частка кожного з подружжя у вартості автомобіля BMW 3161,2003 року випуску складає 227204 грн: 2 = 113602 грн.

З огляду на викладене вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 130881 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст..88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір в сумі 2788 грн.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 66,5 кв.м., в тому числі житловою 42 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 66,5 кв.м., в тому числі житловою 42 кв.м.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 130881 грн залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2788 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.