УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Маляренка А.В., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 050905/6, відповідно до якого останньому наданий кредит у розмірі 28 130 грн на строк до 03 вересня 2010 року зі сплатою 1,46 % щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, банку передано в заставу автомобіль марки ВАЗ 2107, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Відповідач порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 18 травня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 200 705 грн 70 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 88 490 грн 74 коп. з яких: 22 555 грн 58 коп. заборгованість за кредитом; 56 022 грн 60 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом та 9 912 грн 56 коп. пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8. від 21 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2016 року призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_8 у результаті чого 18 серпня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу ОСОБА_9

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2016 року призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_9, у результаті чого 21 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 05 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 050905/6, відповідно до якого останньому наданий кредит у розмірі 28 130 грн на строк до 03 вересня 2010 року зі сплатою 1,46 % щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, банку передано в заставу автомобіль марки ВАЗ 2107, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Відповідач порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

27 червня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталося у суд з позовом до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет застави рухомого майна. Станом на 25 квітня 2012 року ОСОБА_4 мав заборгованість по платежам на загальну суму - 110 731 грн та рішенням Тячівського районного суду від 26 жовтня 2012 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль легковий марки ВАЗ 2107, 2005 року випуску (а.с. 39-40).

Згідно вимог частин 2 і 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи дану матеріальну норму та приймаючи до уваги те, що банк звернувся з позовом до ОСОБА_4, то мало місце переривання перебігу строку позовної давності, що свідчить про початок перебігу нового строку позовної давності, починаючи з 27 червня 2012 року.

Нараховуючи загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 200 705 грн 70 коп., ПАТ КБ «ПриватБанк» таку визначив за період з 10 липня 2008 року по 18 травня 2015 року, який є більшим ніж загальна позовна давність, тривалістю у три роки. Враховуючи те, що мало місце переривання строку позовної давності 27 червня 2012 року, то новий строк позовної давності почав діяти знову із даної дати і такий не пропущено позивачем.

Проте, такий строк пропущений відносно пені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що загальний строк позовної давності банком не пропущений, та правильно стягнув пеню, враховуючи річний строк позовної давності, починаючи з 01 червня 2014 року, а тому визначаючи розмір пені суд додав суму зазначену в графі «Загальний залишок пені за порушення строків розрахунків» розрахунку заборгованості на 18 травня 2015 року за період з 01 червня 2014 року по 18 травня 2015 року, що становить 9 912 грн 56 коп.

Відповідно до графи «Загальний залишок заборгованості за процентами» в розрахунку заборгованості станом на 18 травня 2015 року, розмір заборгованості за процентами становить 56 022 грн 60 коп., яка і підлягає стягненню.

Виходячи з наведених розрахунків, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що до стягнення з ОСОБА_4 підлягає заборгованість на загальну суму 88 490 грн 74 коп.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Маляренко А.В. Ступак О.В.