АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7298/16 Головуючий 1 інст. Шинкарчук Я.А.
Справа № 2-2526/09
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Міненкова Н.О.,

за участю секретаря Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Банку «Факторіал-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» на ухвалу судді Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2008 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_1 «Факторіал-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору кредиту під заставу нерухомого майна у формі кредитної лінії без права відновлення від 15 листопада 2006 року, стягнути з відповідача суму заборгованості по невиконаним зобовязанням у розмірі 2 574 257,04 грн.

Разом з позовною заявою АБ «Факторіал-Банк» подано заяву про забезпечення позову, в обгрунтування якої позивач вказував, що позичальник намагається реалізувати належне йому майно для недопущення накладення стягнення на нього.

Тому, ОСОБА_1 «Факторіал-Банк» просив суд накласти арешт на все належне відповідачу рухоме та нерухоме майно, зокрема: на житловий будинок №59 по вул.. Зеленодольська в с.Хролі Харківського району Харківської області та земельну ділянку за тією ж адресою, загальною площею 0,1501 га.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2008 року заяву ОСОБА_1 Банку «Факторіал-Банк» задоволено. Вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на будь-яке майно, що належить ОСОБА_2, де б воно не знаходилось.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб: автомобіль БМВ, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вказує, що оскаржуваною ухвалою зачіпаються права та інтереси ПАТ КБ «ПриватБанк», бо транспортний засіб: автомобіль БМВ, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, є предметом застави за договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2; оскаржувана ухвала позбавляє ОСОБА_1 права задовольнити свої вимоги, як стягувача, за рахунок спірного рухомого майна.

Колегія свуддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, поважних причин неявки до суду апеляційної інстанції не надали.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України вищевказані обставини не перешкоджають розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Вживаючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У разі якщо апеляційна скарга подана на ухвалу щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог оскаржувана ухвала не оскаржується.

Так, ухвала суду від 21 січня 2008 року оскаржується Банком лише в частині накладення арешту на конкретний транспортний засіб. В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом спірних правовідносин, в рамках яких вжито заходи забезпечення позову, є стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 15 листопада 2006 року.

Задовольняючи заяву про накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, суд першої інстанції не звернув уваги на наявність договору застави рухомого майна від 31 травня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», предметом якого є транспортний засіб: автомобіль БМВ, модель: Е60/520І, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.145).

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Крім того заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 26 вересня 2012 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 31.05.2005 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк», звернуто стягнення на предмет застави автомобіль БМВ, модель: Е60/520І, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом опису та передачі цього автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом продажу даного автомобіля.

Ухвала суду першої інстанції підлягає зміні зі скасуванням її в частині накладення арешту на транспортний засіб: автомобіль БМВ, модель: Е60/520І, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2. В іншій частині вона не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду змінити на підставі п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 5 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» - задовольнити.

Ухвалу судді Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2008 року змінити, скасувавши її в частині накладення арешту на транспортний засіб: автомобіль БМВ, модель: Е60/520І, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

ОСОБА_4