Справа № 152/1907/15-ц Провадження № 22-ц/772/3066/2016Головуючий в суді першої інстанції Мазурчак А. Г.
Категорія 5Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Денишенко Т.О., Голота Л.О.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (квартиру) та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - реєстратор Реєстру прав нерухомого майна виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області Підпалюк Леся Вікторівна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 в інтересах виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року № 111 «Про передачу житла» Управлінню капітального будівництва облдержадміністрації за актами прийому-передачі було доручено передати квартири, збудовані на умовах пайової участі за рахунок бюджетних коштів, на баланс органам місцевого самоврядування для подальшого розподілу військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим в запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку з скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

Згідно з Переліком квартир, Шаргородській міській раді передано чотири квартири, а саме №№ 10, 12, 14, 16) в 21- квартирному будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 178,84 кв. м., вартістю 575201, 41 грн.

22 вересня 2014 року на виконання вказаного розпорядження зазначені квартири передані Шаргородській міській раді за актом приймання-передачі без номера.

Рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 26 вересня 2014 року № 425 вказані квартири були прийняті у комунальну власність.

На час виділення в 2008 році бюджетних коштів на квартирному обліку в виконавчому комітеті Шаргородської міської ради Вінницької області перебували: ОСОБА_2 та ОСОБА_8 - як військовослужбовці, звільнені в запас за вислугою років, а також ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - як учасники бойових дій в Афганістані, а тому позивач вважає, що тільки дані особи мали право на отримання побудованих за бюджетні кошти квартир в 21-квартирному будинку у АДРЕСА_1, в даний час по АДРЕСА_1.

26 вересня 2014 року на 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області було прийнято рішення № 426, яким квартири в даному будинку надано: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, яке позивач вважає законним.

Разом з тим, 22 липня 2015 року згідно п. 2 рішення № 87 виконавчий комітет Шаргородської міської ради Вінницької області надав ОСОБА_3, як особі начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненого в запас Збройних сил України за станом здоров'я, інваліду війни ІІІ групи, квартиру № 14 в 21-квартирному будинку за АДРЕСА_1

Крім того, 22 липня 2015 року виконавчий комітет Шаргородської міської ради Вінницької області прийняв рішення № 92, в п. 1 якого дозволив ОСОБА_3 приватизувати дану квартиру.

На підставі вищезазначених рішень виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області 31 липня 2015 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (квартиру), яким посвідчено, що квартира № 14, яка розташована в м. Шаргороді по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3

3 серпня 2015 року ОСОБА_3 у відділі державної реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції було зареєстровано право власності на зазначену квартиру АДРЕСА_1.

Однак, як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_3 тільки з 22 липня 2015 року перебував на квартирному обліку в виконавчому комітеті Шаргородської міської ради Вінницької області, як особа начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільнена в запас Збройних сил України за станом здоров'я, інвалід війни ІІІ групи, сім'я якої складається з п'яти чоловік. Звільнений він з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу) 7 травня 2012 року.

Таким чином, на час виділення в 2008 році виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області бюджетних коштів на будівництво виділеної відповідачу ОСОБА_3 квартири він не був звільнений в запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку з скороченням штатів і на квартирному обліку за місцем проживання не перебував.

Позивач ОСОБА_2 з 31.07.2002 року наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України звільнений з військової служби за станом здоров'я, маючи вислугу років у Збройних Силах України - 20 років і 2 місяці.

Рішенням виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області за № 39 від 16 березня 2005 року позивач ОСОБА_2 був взятий на квартирний облік в пільгову першочергову чергу.

Позивач вважає, що зазначеними незаконними рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, видачею свідоцтва про право власності на зазначену квартиру на ім'я ОСОБА_3 та державною реєстрацією права власності за відповідачем на це нерухоме майно (квартиру), порушено його право на отримання цієї спірної квартири, що спонукало звернутися його з даним позовом до суду.

Таким чином позивач просив ухвалити рішення, яким визнати протиправними та скасувати п. 1 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 92 від 22 липня 2015 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно (квартиру) НОМЕР_1 від 31 липня 2015 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 92 від 22.07.2015 року, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, а також скасувати державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру. Також просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь судові витрати та витрати за надання правової допомоги в сумі 3000 грн.

В подальшому позивач ОСОБА_2 подав заяву про уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 147), в якій просив визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (квартиру) НОМЕР_1 від 31 липня 2015 року, видане на підставі рішенні виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 92 від 22.07.2015 року, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_3, а також скасувати державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру та стягнути з відповідачів солідарно понесені ним судові витрати.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (квартиру) НОМЕР_1 від 31 липня 2015 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 92 від 22.07.2015 року, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_3

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру № 14, яка розташована в м. Шаргороді Вінницької області, по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Стягнуто з виконкому Шаргородської сільської ради та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати за сплачений судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп. та витрати на юридичну допомогу в сумі 3000 грн. в рівних частках.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, що діє в інтересах відповідача виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права внаслідок неповноти судового розгляду та невірної оцінки доказів.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права внаслідок неповноти судового розгляду та невірної оцінки доказів, що мають значення для справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7, діючий в інтересах відповідача виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області, свою апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Також визнав апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 та не заперечував проти її задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Лисько В.П. свою апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Також визнали апеляційну скаргу ОСОБА_7, діючого в інтересах відповідача виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області та не заперечували проти її задоволення.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_12 апеляційні скарги не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив законне та справедливе по суті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа - реєстратор Реєстру прав нерухомого майна виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області Підпалюк Л.В. апеляційні скарги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, тому відповідно до вимог ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Допитана судом свідок ОСОБА_13 дала суду показання з приводу відомих їй обставин справи що їй особисто відомо у справі, зокрема щодо встановлення причини відсутності оригіналу акту обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_3 й іншого документу в його квартирній справі щодо його права на позачергове отримання житла.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, третьої особи, свідка, вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду підлягаєзалишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам Закону рішення суду першої інстанції повністю відповідає.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 31 липня 2002 року наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України був звільнений з військової служби за станом здоров'я, що підтверджується витягом з наказу за № 168, а також витягом з наказу Хмільницького міського військового комісара за № 181 від 26.08.2002 року, маючи вислугу років у Збройних Силах України - 20 років і 2 місяці, тобто, є військовослужбовцем, звільненим з військової служби за станом здоров'я.

11 лютого 2005 року зареєстровано проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2, де він і проживає по даний час.

Рішенням виконкому Шаргородської міської ради Вінницької області за № 39 від 16 березня 2005 року позивач ОСОБА_2 взятий на квартирний облік в пільгову першочергову чергу, як офіцер звільнений в запас Збройних Сил України.

Власного житла позивач немає, зареєстрований і проживає з сім'єю своєї сестри, до даного часу перебуває на квартирному обліку у виконкомі Шаргородської міської ради Вінницької області.

29.01.1999 року постановою Кабінету Міністрів України за № 114 затверджено Програму забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку. Ця постанова втратила чинність 07.07.2011 року на підставі прийняття постанови КМУ від 22.06.2011 року за № 704 «Про скорочення кількості та укрупнення державних цільових програм», відповідно до якої до цільової Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, передбачено внесення змін.

Дана програма була розроблена з метою розв'язання проблеми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених у запас або відставку. Джерелом фінансування будівництва квартир для звільнених військовослужбовців є субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво та придбання житла для військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання (абзаци 1 та 3 пункту 1 Програми).

Виконавцями Програми є: Рада Міністрів АР Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, які формують регіональні бази даних про квартирний облік звільнених військовослужбовців; органи місцевого самоврядування, які ведуть квартирний облік звільнених військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов і надання житлових приміщень (абзаци 7, 8 пункту 3 Програми).

Фінансове забезпечення Програми здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (абзац 2 пункту 5 Програми).

Згідно з додатком № 3 «Розподіл видатків до Державного бюджету України на 2008 рік» та додатком № 7 «Показники міжбюджетних взаємовідносин державного бюджету з місцевими бюджетами на 2008 рік» до розділу 1 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були виділені субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим в запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку з скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також: учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів в сумі 100 000 тис. грн., в тому числі для обласного бюджету Вінницької області в сумі 4 594,5 тис, грн.

Пунктами 1, 2, 10 (додатками 1, 2, 3) рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452 були затверджені доходи та видатки обласного бюджету на 2008 рік та доручено обласній державній адміністрації за погодженням з постійною комісією обласної ради з питань бюджету з послідуючим затвердженням сесією обласної ради розробити та затвердити розподіл субвенцій з державного бюджету в сумі 4594500 грн. місцевим бюджетам на будівництво і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів.

З інформації управління капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації від 16.12.2014 року за №04-14-41 (а.с. 143 т. І), вбачається, що, відповідно до Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114, розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року №46 «Про внесення змін до обласного бюджету» затверджено Обласну програму будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів - на 2008 рік, відповідно до якої передбачено виділення коштів в сумі 751,02 тис. грн. на придбання чотирьох квартир в 21-квартирному житловому будинку в АДРЕСА_1.

На підставі розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 02.02.2009 року № 26 «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 18 лютого 2008 року № 46» вказану суму зменшено до 575202 гривень.

Розпорядженням голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року № 111 «Про передачу житла» Управлінню капітального будівництва облдержадміністрації за актами прийому-передачі було доручено передати, збудовані на умовах пайової участі квартири за рахунок бюджетних коштів, на баланс органам місцевого самоврядування для подальшого розподілу військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання, членам сімей з числа цих осіб, які загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також учасникам бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів. Згідно з Переліком квартир Шаргородській міській раді передано чотири квартири (№№ 10, 12, 14, 16) в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_1 загальною площею 178,84 кв.м. вартістю 575201,41 грн. (а.с. 139-140 т. 1).

22.09.2014 року на виконання вказаного розпорядження зазначені квартири передані Шаргородській міській раді за актом приймання-передачі без номера (а.с. 188 т.1).

Рішенням 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 26 вересня 2014 року №425 вказані квартири були прийняті у комунальну власність (а.с. 183 т. 1).

Згідно з рішенням 26-тої сесії 6 скликання Шаргородської міської ради від 25.04.2014р. № 380 вулицю Леніна перейменовано на вулицю Героїв Майдану (а.с. 184 т.1).

26 вересня 2014 року на 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області було прийнято рішення № 426, п. 1 якого був викладений в наступній редакції: «1) Надати квартири комунальної власності територіальної громади м. Шаргород, що знаходяться в 21-квартирному будинку б/н по АДРЕСА_1, загальною площею 178,84 кв. м., вартістю 564061,36 грн., а саме: ОСОБА_8 (військовослужбовцю) - квартиру № 10 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн.; ОСОБА_3 (військовослужбовцю) - квартиру № 14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн.; ОСОБА_9 (афганцю) - квартиру № 12 (двокімнатну), загальною площею 50,62 кв.м., вартістю - 159655, 48 грн.; - ОСОБА_10 (афганцю) - квартиру № 16 (двокімнатну), площею 50,62 кв.м., вартістю 159655, 48 грн., що підтверджується оригіналом оглянутого рішення, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.26 т.І), та визнається і не заперечується сторонами.

29 вересня 2014 року виконавчий комітет Шаргородської міської ради на виконання рішення 28 сесії 6 скликання від 26.09.2014 року прийняв рішення № 129 «Про надання квартир», згідно з пунктом 5 якого ОСОБА_3 надано квартиру № 14 (однокімнатну), загальною площею 38,80 кв.м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку без номера, як військовослужбовцю.

28 січня 2015 року виконавчий комітет Шаргородської міської ради прийняв рішення № 6 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради № 129 від 29.09.2014 року «Про надання квартир» (а.с. 206-207 т. 1).

Пунктом 1 вказаного рішення внесені зміни до рішення виконкому Шаргородської міської ради за № 129 від 29.09.2014 року, зокрема в частині визначення статусу осіб, яким надано квартири.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення 28 сесії 6 скликання Шаргородської міської ради Вінницької області від 26 вересня 2014 року за № 426 в частині надання ОСОБА_3 (військовослужбовцю) - квартири № 14 (однокімнатної), загальною площею 38,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку б/н по АДРЕСА_1.

Визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області за № 129 від 29 вересня 2014 року «Про надання квартир» про надання ОСОБА_3 (військовослужбовцю) - квартири № 14 (однокімнатної), загальною площею 38,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку б/н по АДРЕСА_1.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області за №6 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради № 129 від 29.09.2014 року «Про надання квартир» в частині надання ОСОБА_3 (особі начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, яка стала інвалідом внаслідок каліцтва під час виконання службових обов'язків, звільненій в запас Збройних сил України за станом здоров'я, інваліду війни ІІІ групи, яка перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі за місцем проживання) - квартири № 14 (однокімнатної), загальною площею 38,80 кв. м., вартістю 122375,20 грн. в 21-квартирному будинку б/н по АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення виконкому Шаргородської міської ради № 167 від 17.12.2014 року багатоквартирному житловому будинку, який належить до пайовогофонду обслуговуючого кооперативу «Плутон» та знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішенням № 92 від 22.07.2015року виконавчого комітету Шаргородської міської ради наданоОСОБА_3. дозвіл на приватизацію та видачу свідоцтва про право власності на квартиру №14, загальною площею 36,2 кв.м. в АДРЕСА_1 (а.с. 76 т. 1, а.с. 64 т. 2).

На підставі рішення виконкому Шаргородської міської ради 31.07.2015 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на вказану квартиру (а.с. 62 т.1).

03.08.2015року на підставі даного свідоцтва про право власності на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру за ОСОБА_3, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2015року (а.с. 63 т. 1).

З облікової квартирної справи ОСОБА_3 вбачається те, що останнім подано заяву про взяття його на квартирний облік як особи у складі п'яти чоловік 07.09.2012 року (а.с. 236 т.1). Рішення про поставлення на квартирний облік ОСОБА_3 в позачергову чергу у виконкомі Шаргородської міської ради прийнято 19.09.2012 року за № 147 як особи, сім'я якої у складі п'яти чоловік (а.с. 209 т.1).

В обліковій квартирній справі містяться також копії посвідчень ОСОБА_3 №290292 від 17.05.2013 року, відповідно до якого останній є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни; пенсійне посвідчення від 14.10.2013року, відповідно до якого він є інвалідом війни ІІІ групи (а.с. 206-207 т.1).

Відповідно до витягу з наказу начальника УМВС України у Вінницькій області № 91 о/с від 7 травня 2012 року начальник слідчого відділу Чернівецького УМВС України у Вінницькій області майор міліції ОСОБА_3 звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу) (а.с. 207 т. 1).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за № 114 затверджена Програма забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, відповідно до якої розроблена і обласна Програма та виділені бюджетні кошти з метою розв'язання проблеми забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку, на будівництво квартир саме для такої категорії осіб, а джерелом фінансування Програми є субвенції з державного бюджету, то спрямування бюджетних коштів має цільове призначення. Тобто даною Програмою як на рівні держави, так і на обласному рівні виділення коштів для осіб рядового та начальницького складу МВС не передбачалося.

Пунктом 2 рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, визначено що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На час виділення бюджетних коштів на придбання квартир для забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебувають на квартирному обліку діяв Бюджетний кодекс в редакції 2001 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України (в редакції 2001 року), бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі збалансованості, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період.

Державний бюджет України приймається щороку (згідно із ст. 3 Бюджетного кодексу України в редакції 2001 року). Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Відповідно до п.п. 7, 9 ст. 2 Бюджетного кодексу (в редакції 2001 року), бюджетне асигнування - повноваження, надане розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетного призначення на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету; бюджетне призначення - повноваження, надане головному розпоряднику бюджетних коштів цим Кодексом, законом про Державний бюджет України або рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове використання цих видатків (ч. 2 ст. 95 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Судом першої інстанції встановлено, що субвенції з Державного бюджету в 2008 році призначені на придбання чотирьох квартир в 21-квартирному будинку в АДРЕСА_1 для забезпечення житлом військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членів сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків, а також для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку за станом здоров'я, віком, вислугою років та у зв'язку із скороченням штатів, які перебували на квартирному обліку.

Постанова КМУ від 17.04.2008 року «Про порядок використання у 2008 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для будівництва і придбання житла окремим категоріям громадян », розпорядження Голови Вінницької ОДА від 02.02.2009року №26, яким затверджено обласну Програму будівництва і придбання житла військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, звільненим в запас або у відставку, на які посилається відповідач ОСОБА_3, не змінює цільового використання субвенції з Державного бюджету у 2008 році, виділених згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», передбаченої Програмою забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року №114.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 до категорії військовослужбовців не відноситься, звільненим зі служби в ОВС в запас не був, на час виділення бюджетних коштів на квартирному обліку в Шаргородській міській раді Вінницької області взагалі не перебував, тому суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що надання йому квартири як військовослужбовцю, який тільки 09 вересня 2012 року був поставлений на квартирний облік, є порушенням вимог бюджетного законодавства. Згідно з рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №147 від 19 вересня 2012 року ОСОБА_3 взятий на квартирний облік у виконавчому комітеті міської ради в позачергову чергу як особа, у якої сім'я у складі п'яти чоловік, а не як військовослужбовець, оскільки, відповідно до ст. 9 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу», він таким не є.

Разом з тим, судом першої інстанції також встановлено і те, що позивач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, звільненим в запас за вислугою років, з 16 березня 2005 року перебуває на квартирному обліку за місцем проживання в виконкомі Шаргородської міської ради, і, відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, рішення 15 сесії 5 скликання Вінницької обласної ради від 16 січня 2008 року №452, розпорядження голови Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 2009 року №111 «Про передачу житла», має право на забезпечення житлом.

При цьому, колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно звернута увага на те, що на квартирний облік 19.09.2012 року ОСОБА_3 (а. с. 133 т.1) поставлено з порушенням норм житлового законодавства України. Зокрема, статтею 31 ЖК України встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення у будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Статтею 19 Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік встановлено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов може здійснюватися не за місцем проживання особи: у випадку, коли особа працює на підприємстві, в установі, організації, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, то облік цих осіб здійснюється за місцем роботи. На рівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв'язку із виходом на пенсію.

Відповідно до пунктів 8, 9 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради профспілок за №470 від 11.12.1984 року (з наступними змінами), квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання. Квартирний облік ведеться в цілому по підприємству, установі, організації. У виробничих, науково-виробничих та інших об'єднаннях облік може здійснюватися по структурних одиницях. З дозволу підприємств, організацій їх цехи та інші підрозділи, розташовані в іншому населеному пункті, можуть самостійно здійснювати облік своїх працівників і надавати їм жилі приміщення в порядку, передбаченому цими Правилами.

Відповідно до п. 15 цих Правил на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків).

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України.

Як вбачається з паспорта ОСОБА_3, виданого 15.07.2011 року Чернівецьким РВ УМВС, місце його проживання зареєстровано 07.10.2009 року по АДРЕСА_3 (а.с. 245,246 т.1); знято з вищезазначеної реєстрації місця проживання тільки 04.07.2013 року (аркуш паспорта 12); зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_4, тільки 09.07.2013 року (аркуш паспорта 13), тоді як на квартирний облік в виконкомі Шаргородської міської ради його, як особу, яка потребує поліпшення житлових умов, взято задовго до реєстрації місця проживання в м. Шаргород, а саме - 19.09.2012 року.

Разом з тим, довідка виконкому Шаргородської міської ради від 07.09.2012р. № 2116 (а.с.243 т.1), згідно з якою відповідач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_4, не свідчить про період проживання та обставин щодо його місця реєстрації не спростовує.

Згідно з вимогами статей 8, 19, 47, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правом ірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки встановлено те, щоп. 1 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради №92 від 22.07.2015року прийнято в порушення Бюджетного кодексу (в ред. 2001 року), Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, тому воно є протиправним, порушує права позивача на отримання житла, а відтак і видане на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31.07.2015року є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004року №1952-ІУ (з наступними змінами та доповненнями) у разі скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином реєстрація права власності, вчинена на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2015року, підлягає скасуванню.

Преюдиційне значення при вирішенні даної справи має також постанова Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.02.2015 року, залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 року, якою частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2Даною постановою фактично встановлено незаконність надання ОСОБА_3 зазначеної спірної квартири.

З даним висновком суду судова колегія повністю погоджується.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Право громадян на житло передбаченост.1 Житлового кодексу УРСР.

Статті47,48 Конституції України закріпляють право громадян на житло, як найважливіше соціально-економічне право.

При цьому право на житло, як суб'єктивне право, тобто таке, що належить конкретній особі на конкретне жиле приміщення в будинку відповідного житлового фонду, виникає в силу передбачених у житловому законодавстві юридичних фактів і отримує свою конкретизацію та деталізацію у відповідних правовідносинах.

Згідно ч. 3ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Правові підстави приватизації житла, що знаходиться в державній власності та процедура її здійснення визначається Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року та Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 року (далі - Положення).

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінню яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону). Також цим Законом та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, встановлена процедура здійснення державної реєстрацій скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчинення інших реєстраційних дій та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

При розгляді позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (квартиру) та скасування державної реєстрації права власності на зазначену квартиру, судом першої інстанції правильно встановлено те, що у зв'язку з видачею на ім'я відповідача ОСОБА_3 даного свідоцтва на спірну квартиру та реєстрацією права власності, порушуються права позивача та було зазначено у чому полягає таке порушення.

Частиною 4 ст.182 ЦК передбачено, що порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до абз. 1 та 3 ч. 5ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Ураховуючи зазначене, а також і те, що судом першої інстанції встановлено те, що на час видачі відповідачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно від 31 липня 2015 року та проведення державної реєстрації за ним на спірну квартиру п. 1 рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради № 92 від 22.07.2015 року прийнято в порушення Бюджетного кодексу (в ред. 2001 року), Програми забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас або відставку, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 1999 року за №114, є протиправним, порушує права позивача ОСОБА_2 на отримання зазначеного житла, а відтак місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що і видане на його підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31.07.2015 року підлягає скасуванню, як таке, що порушує права і законні інтереси ОСОБА_2

Згідно ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ (з наступними змінами та доповненнями) у разі скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином місцевий суд дійшов правильного висновку що і реєстрація права власності, вчинена на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2015 року, також підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 88 ЦПК України та роз'ясненнями Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ п.п.35,36 постанови № 10 від 17.10.2014року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно якого солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, а тому понесені позивачем судові витрати поклав на відповідачів в рівних частках.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та переконана, що доводи апеляційних скарг, що наведені на їх обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим місцевим судом по справі справедливим рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що посилання скаржників на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права внаслідок неповноти судового розгляду та невірної оцінки доказів, що мають значення для справи, є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону та матеріалам справи, а тому апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 05 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ Т.О. Денишенко

/підпис/ Л.О. Голота

Згідно з оригіналом: