Справа № 369/8767/16-ц
Провадження № 2/369/3858/16
УХВАЛА

Іменем України

11.10.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що він звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення коштів у розмірі 5 662 288,33 грн.. У звязку з тим, що розмір коштів є досить суттєвим, виникає необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно відповідача в порядку вимог ст. ст. 151-152 ЦПК України.

У поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 992261,76 грн..

Слід зазначити, що звертаючись із заявою про забезпечення позову позивачем не вказано на яке конкретно рухоме та нерухоме майно, та на які грошові кошти необхідно накласти арешт, а також не надано доказів, яке майно належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Також у поданій заяві та в судовому засіданні представником позивача не вказано на конкретні обставини, які б свідчили про утруднення чи неможливість виконання рішення суду в майбутньому, та не надано доказів на їх підтвердження.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовувідмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук