ухвала

іменем україни

09 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача, посилаючись на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 0 у розмірі 6 170 доларів 53 центи США, що відповідно до встановленого Національним Банком України офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 15 серпня 2011 року, було еквівалентно 48 185 грн 29 коп. Відповідно до договору факторингу від 20 квітня 2015 року № 17 ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги за договорами кредиту та застави, у тому числі за вищевказаним договором. Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просило задовольнити заяву.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що виконавче провадження із примусового виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2011 року не відкрито, у зв'язку із чим вимоги про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», задоволенню не підлягають.

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2011 року в справі № 2-3432/11 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 26 грудня 2006 року № 0 у розмірі 6 170 доларів 53 центи США, що відповідно до встановленого Національним Банком України офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 15 серпня 2011 року, було еквівалентно 49 185 грн 29 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 126-129).

На виконання вищевказаного судового рішення 30 липня 2014 року представником ПАТ «УкрСиббанк» Завертаною І.Д. було отримано виконавчі листи, про що свідчить її розписка у справі.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до умов якого банк відступив товариству право вимоги заборгованості за договорами кредиту та застави, у тому числі й укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Згідно з витягом з реєстру боржників до зазначеного договору вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги до ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 0 у розмірі 6 170 доларів 53 центи США, що еквівалентно 129 936 грн 89 коп.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції Українисудові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ураховуючи викладене, висновки судів про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», у зв'язку із тим, що відсутні докази відкриття виконавчого провадження є неправильними, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач і, не замінивши такого стягувача, особа, яка в силу закону може просити про відкриття виконавчого провадження, відсутня.

Таким чином, оскільки на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315, 378 ЦПК України судами попередніх інстанцій не враховані вищевказані вимоги норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, якими обґрунтовувалися вимоги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик