Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1336/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

15.06.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І., Сукач Т.О.

за участі секретаря - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровограді Кіровоградської області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області, Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання дій посадових осіб неправомірними, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 20 квітня 2016 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 20 квітня 2016 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким:

-визнати неправомірними дії в.о. начальника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровограді ОСОБА_4, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області ОСОБА_5, заступника директора Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України ОСОБА_6 щодо відмови в проведенні на його користь виплат кредиторської заборгованості, повязаної з каліцтвом, спричиненим умовами виробництва;

-стягнути солідарно з відповідачів на його користь кредиторську заборгованість на підставі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11 жовтня 2004 року у цивільній справі № 2-5947-04 в розмірі 22250,24 грн.; інфляційні виплати від суми боргу, визначеної вказаним рішенням, станом на 21 березня 2016 року у розмірі 17844,10 грн.; 3% річних на підставі вказаного рішення станом на 21 березня 2016 року в розмірі 1419,14 грн.; кредиторську заборгованість відповідачів на підставі заборгованості, визнаної ВАТ «Кіровоградбуд» 11 грудня 2009 року в розмірі 1537,65 грн.; інфляційні виплати від суми боргу 1537,65 грн. станом на 21 березня 2016 року в розмірі 1233,15 грн.; 3% річних від суми боргу 1537,65 грн. станом на 21 березня 2016 року в розмірі 98,07 грн.; 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника, ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представників відповідачів, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 24 лютого 2014 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22 квітня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 05 серпня 2014 року, ВАТ «Кіровоградбуд» визнано банкрутом, затверджено ліквідаційний баланс, зазначене товариство ліквідовано, провадження у справі припинено, вимоги кредитора ОСОБА_2 в розмірі 23787,89 грн. по шкоді, завданій трудовим каліцтвом, є не погашеними (а.с.5-8).

Вказану заборгованість, яка виникла у ліквідованого підприємства перед позивачем, було встановлено рішеннями Кіровського районного суду міста Кіровограда, а саме: 16 травня 2002 року суд стягнув з ВАТ «Кіровоградбуд» на користь позивача у відшкодування втраченого заробітку 2771,44 грн. (а.с.34-35); ухвалою від 11 червня 2002 року суд виправив помилку в зазначеному рішенні, вказавши розмір втраченого заробітку 3083,49 грн. (а.с.33); 11 жовтня 2004 року суд стягнув з ВАТ «Кіровоградбуд» на користь ОСОБА_2 22250,24 грн. компенсації з урахуванням індексу інфляції у звязку з тим, що із суми втраченого заробітку 3083,49 грн. фактично було сплачено 1083,49 грн., а 2000 грн. позивач не отримав (а.с.9).

В реєстрі вимог кредиторів банкрута ВАТ «Кіровоградбуд» було зазначено, що ОСОБА_2 заявив вимоги на суму 25333,99 грн., які були визнані боржником. Із вказаної суми боргу в процесі ліквідації товариства позивачеві було виплачено 1546,10 грн. (а.с.38-39).

В обгрунтування позовних вимог про стягнення на його користь боргу ВАТ «Кіровоградбуд» з відповідачів у цій справі, позивач посилався на положення п.3 Прикінцевих положеньЗакону України від 23 вересня 1999 року № 1105- ХIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно з яким уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом (01 квітня 2001 року) підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначені положення не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки станом на 01 квітня 2001 року (на день набрання чинності Законом № 1105- ХIV) підприємство, яке заборгувало позивачеві, не було ліквідовано.

Перехідні положення це нормативні приписи, які мають проміжний, тимчасовий характер та розраховані на певний період. В них вирішуються питання, що виникають у звязку із набранням чинності закону.

19 грудня 2001 року особову справу потерпілого ОСОБА_2 було передано підприємством до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яке проводить поточні виплати відшкодування втраченого заробітку і заборгованості не має, що підтвердив в судовому засіданні позивач.

Передбачених законом підстав для стягнення з Фонду боргу підприємства, яке було припинено як юридична особа06 березня 2014 року згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, немає, оскільки закон не містить норм щодо обовязку погашення Фондом усіх боргів ліквідованих підприємств перед потерпілими на виробництві. Відповідно немає передбачених законом підстав і для відшкодування моральної шкоди у звязку з непогашенням Фондом боргів ліквідованого підприємства.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, Вищим господарським судом України в постанові від 05 серпня 2914 року фактично встановлена необхідність виконання ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 24 лютого 2014 року по сплаті Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровограді на користь позивача 23787,89 грн. без додаткового звернення до суду загальної юрисдикції, оскільки відділення виконавчої дирекції Фонду не було стороною у справі і зазначеною ухвалою господарський суд не зобовязував його відшкодовувати позивачеві заборгованість підприємства.

В мотивувальній частині ухвали господарський суд лише вказав на те, що заборгованість банкрута ВАТ «Кіровоградбуд» перед ОСОБА_2 не вважається погашеною.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.П.Бубличенко

Судді В.І.Кривохижа

ОСОБА_9