РІШЕННЯ

іменем України

01 грудня 2016 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Реки А.С., при секретарі Гапич К.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Куземівська сільська рада Сватівського району Луганської області про встановлення факту постійного проживання,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулась з даною заявою до суду, в якій зазначила, що 14 жовтня 2005 року померла її бабуся ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Місцем її смерті являється останнє місце проживання - с. Куземівка Сватівського району Луганської області.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді трьох земельних ділянок, а саме:

1)земельна ділянка, розташована на території Куземівської сільської ради, площею 12,41 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на землю, що підтверджується відповідним держаним актом серії І-ЛГ № 015558.

2)земельна ділянка, розташована на території Куземівської сільської ради, площею 1,82 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на землю, що підтверджується відповідним держаним актом серії І-ЛГ № 015629.

3)земельна ділянка, розташована на території Куземівської сільської ради, площею 0,52 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на землю, що підтверджується відповідним держаним актом серії І-ЛГ № 015592.

За життя, а саме 21.11.2001 року її бабуся ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого її будинок, розташований в селі Куземівка Сватівського району Луганської області і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла їй (заявнику). Таким чином вона являється єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги могли би бути діти спадкодавця, а саме її батько - ОСОБА_3, та його брат ОСОБА_4. Однак її батько ОСОБА_3 помер 15.02.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, про що в книзі реєстрації актів про смерть 20 лютого 1997 року зроблено запис № 9, а її дядько ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився, та не заперечує проти прийняття спадщини нею. Факт родинних відносин між нею і спадкодавцем підтверджується свідоцтвами народження її та її батька ОСОБА_3 10.10.1973 року її бабуся уклала шлюб з ОСОБА_5, після якого змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_5, що підтверджується відповідною довідкою. На час смерті її бабусі вона була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але приблизно з квітня 2005 року постійно проживала разом з бабусею, без зміни своєї реєстрації оскільки остання в силу свого похилого віку постійно хворіла та потребувала стороннього догляду.

У встановлені законом строки для прийняття спадщини, вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що проживаючи постійно зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тим самим прийняла спадщину. Але, для підтвердження обставин постійного проживання зі спадкодавцем, і тим самим прийняття спадщини, необхідно встановити юридичний факт факт постійного проживання. Від спадщини вона не відмовлялась.

Просить суд встановити факт сумісного проживання її сумісно з ОСОБА_2, яка померла 14 жовтня 2005 року в с. Куземівка Сватівського району Луганської області, в період з квітня 2005 року і по день відкриття спадщини 14 жовтня 2005.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 на задоволенні заяви наполягає, просить її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі представників сільської ради, зазначивши, що заперечень, зауважень, будь-яких доповнень по справі сільська рада не має (а.с.18).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона та заявниця проживають в одному селі і добро знає ОСОБА_1 та померлу ОСОБА_2 Коли бабуся ОСОБА_2 захворіла ОСОБА_1 перейшла до неї жити, здійснювала за нею догляд з квітня 2005 року по день її смерті у жовтні 2005 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він народився у с. Куземівка, де прожив 24 роки. ОСОБА_2 знав, це його вчителька. З весни 2005 року і до дня смерті з ОСОБА_2 проживала її онука ОСОБА_1, яка і доглядала свою бабусю.

Суд, заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги заявника з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 померла 14 жовтня 2005 року (а.с.11).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді трьох земельних ділянок, а саме: земельна ділянка, розташована на території Куземівської сільської ради, площею 12,41 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на землю, що підтверджується відповідним держаним актом серії І-ЛГ № 015558; земельна ділянка, розташована на території Куземівської сільської ради, площею 1,82 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на землю, що підтверджується відповідним держаним актом серії І-ЛГ № 015629; земельна ділянка, розташована на території Куземівської сільської ради, площею 0,52 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на землю, що підтверджується відповідним держаним актом серії І-ЛГ № 015592 (а.с.8-10).

За життя, а саме 21.11.2001 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого її будинок, розташований в селі Куземівка Сватівського району Луганської області і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_1 (а.с.13).

Таким чином заявниця ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за заповітом.

Спадкоємцями за законом першої черги могли би бути діти спадкодавця, а саме її батько - ОСОБА_3, та його брат ОСОБА_4. Однак її батько ОСОБА_3 помер 15.02.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, про що в книзі реєстрації актів про смерть 20 лютого 1997 року зроблено запис № 9, а її дядько ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився, та не заперечує проти прийняття спадщини ОСОБА_1 (а.с.12,16).

Факт родинних відносин між нею і спадкодавцем підтверджується свідоцтвами народження ОСОБА_1 та її батька ОСОБА_3 (а.с.14,15), а також свідоцтвом про укладення заявницею шлюбу (а.с.19).

10.10.1973 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5, після якого змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_5, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.18).

Той факт, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживала разом зі своєю бабусею з квітня 2005 року і по день її смерті 14.10.2005 року підтверджується як поясненнями заявника ОСОБА_1, так і поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні.

Згідно відповіді Завідувача Першої Сватівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_2 спадкові справи не відкривались (а.с.31-38).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Від спадщини заявник не відмовлялась.

Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, 256, 294 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Куземівська сільська рада Сватівського району Луганської області про встановлення факту постійного проживання, - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 сумісно з ОСОБА_2, яка померла 14 жовтня 2005 року в с. Куземівка Сватівського району Луганської області, в період з квітня 2005 року і по день відкриття спадщини 14 жовтня 2005 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.С.Река