Категорія: 30 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Концевич Я.О.,

прокурора Набекала М.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Лягутка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:
14 грудня 2015 року військовий прокурор Луцького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивував тим, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31 липня 2014 року № 163-ОС старшого прапорщика ОСОБА_2 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, зараховано до списків особового складу загону, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 січня 2015 року № 11-ОС ОСОБА_2 призначено старшиною начальником відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури «Луцьк-1».

Відповідно до своїх службових обов`язків ОСОБА_2 був зобов`язаний, зокрема, належним чином вести облік та зберігати військове майно, передане йому під звіт.

Згідно внутрішніх накладних ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 впродовж служби отримував під звіт військове речове майно, яке у подальшому при звільненні з військової служби здав.

Разом з тим, за час служби, внаслідок неналежного ставлення до своїх службових обов`язків ОСОБА_2 було втрачено частину речового майна. Нестача на загальну суму 64852,46 грн. була виявлена у ході інвентаризації майна та підтверджена висновком службового розслідування.

Враховуючи, що частину зазначеної суми стягнуто з інших службових осіб, які притягнуті до обмеженої матеріальної відповідальності рішенням начальника прикордонного загону, прокурор просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 61504,46 грн. заподіяної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) 61504,46 грн. завданих збитків.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 , кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній зазначених.

Прокурор Набекало М.М. та представник позивача ОСОБА_1 , кожен окремо, заперечили апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 внаслідок неналежного ставлення до своїх службових обов`язків заподіяв шкоду на суму 61504,46 грн., які слід стягнути з останнього на користь позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31 липня 2014 року № 163-ОС старшого прапорщика ОСОБА_2 , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, зараховано до списків особового складу загону, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії (а.с. 7).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 січня 2015 року № 11-ОС ОСОБА_2 призначено старшиною начальником відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури «Луцьк-1» (а.с. 8).

У період з 6 лютого по 15 липня 2015 року старший прапорщик ОСОБА_2 перебував у службовому відрядженні у м. Новогродівка Донецької області в зоні АТО (а.с. 9-10, 137).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 липня 2015 року № 147-ОС старшого прапорщика ОСОБА_2 , старшину начальника відділення логістики оперативно-бойової прикордонної комендатури «Луцьк-1» звільнено у запас та виключено зі списків особового складу з 22 липня 2015 року (а.с. 11).

Згідно п. 1 посадової інструкції старшини (ВОС 868908Р) прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури старшина прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури відповідає за дотримання установлених правил експлуатації та утримання службового фонду, наявність та готовність застосування засобів пожежогасіння та інвентарю, зберігання та облік запасів, матеріальних засобів, харчування особового складу, створення умов для підтримання порядку на території та у службових приміщеннях, морально-психологічний стан та стан дисципліни серед особового складу (а.с. 116).

Як вбачається із внутрішніх накладних ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 впродовж служби отримував під звіт військове речове майно (а.с. 33-87).

Згідно роздавальних відомостей ОСОБА_2 отримане речове майно видав військовослужбовцям особового складу ОБПК «Луцьк-1» (а.с. 119-134).

На підставі наказу ТВО начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26 серпня 2015 року № 424-АГ за фактом виявлення розбіжностей між фактичною наявністю майна та обліковими даними оперативно-бойових прикордонних комендатур Луцького прикордонного загону призначено службове розслідування (а.с. 12).

Як вбачається із висновку службового розслідування персонал ОБПК «Луцьк-1» виконував обов`язки з охорони кордону на східних рубежах країни в період з 6 лютого 2015 року по 15 липня 2015 року. Обов`язки коменданта ОБПК «Луцьк-1» в період з 28 серпня 2014 року по 2 лютого 2015 року виконував майор ОСОБА_4 , з 2 лютого 2015 року по 27 березня 2015 року підполковник ОСОБА_5 , з 27 березня 2015 року по 15 травня 2015 року майор ОСОБА_6 , з 15 травня 2015 року підполковник ОСОБА_7 .

Обов`язки заступника коменданта з логістики в період з 27 серпня 2014 року по 29 липня 2015 року виконував майор ОСОБА_8 .

Обов`язки старшини начальника відділення логістики в період з 27 серпня 2014 року по 20 липня 2015 року виконував старший прапорщик ОСОБА_2 .

При поверненні оперативно-бойових прикордонних комендатур «Луцьк-1» та «Луцьк-2» з зони АТО було проведено інвентаризацію матеріальних цінностей, які рахувалися за даними підрозділами, після завершення якої було виявлено нестачу матеріальних цінностей номенклатури тилового та інженерно-технічного забезпечення, зокрема по ОБПК «Луцьк-1» на загальну суму 69137,96 грн. (інженерно-технічне майно на суму 805,96 грн., майно відділу забезпечення на суму 68332 грн.).

З пояснень підполковника ОСОБА_7 випливає той факт, що прийом-передача матеріальних цінностей проводилась формально, без проведення повної інвентаризації. Реально перевірити майно не було можливості у зв`язку з тим, що частина майна залишилася на складі ІНФОРМАЦІЯ_1 , а частина інвентарного майна особового складу, яка отримана індивідуально, була відіслана до місця проживання.

В процесі проведення службового розслідування пояснення від майора ОСОБА_8 не відбиралися у зв`язку з його звільненням в запас та виключенням із списків особового складу.

Старший прапорщик ОСОБА_2 пояснив при проведенні службового розслідування, що майно, за яке він ніс матеріальну відповідальність, завантажувалося начальниками відповідних служб без його присутності в темний період доби при світлі ліхтарів (а.с. 13-22).

Наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28 вересня 2015 року № 495-АГ за відсутність контролю за проведення обліку та наявністю матеріальних засобів, що призвело до заподіяння державі шкоди підлеглим особовим складом, притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 1694,25 грн. коменданта ОБПК «Луцьк-1» підполковника ОСОБА_7 . За недбале виконання службових обов`язків, що призвело до заподіяння державі шкоди підлеглим особовим складом, притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 1653,75 грн. військовослужбовця запасу ОСОБА_8 . За неналежне виконання обов`язків за посадою щодо порядку ведення обліку, видачі матеріальних засобів, контролю за їх зберіганням та експлуатацією, що призвело до заподіяння державі шкоди, притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди військовослужбовця запасу ОСОБА_2 в сумі 61504,46 грн. (а.с. 24-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23 червня 1995 року, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності заподіяння прямої дійсної шкоди, протиправної їх поведінки , причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Відповідно до п. 13 вказаного Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Згідно п. 19 Положення розслідуванням повинно бути встановлено в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Розмір заподіяної шкоди визначено позивачем за результатами інвентаризації, яка закінчена 21 липня 2015 року та проведена відповідно до Інструкції з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ, яка тратила чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року № 879 з 1 січня 2015 року (а.с. 27).
На підтвердження факту передачі майна відповідачеві позивач надав внутрішні накладні ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі на яких наявні підписи ОСОБА_2 у період, коли він перебував у службовому відрядженні в зоні АТО (а.с. 35-44, ), проте ні прокурором, ні представником позивача в судовому засіданні не було пояснено, яким чином відбувалися прийом-передача речового майна за таких умов.

Інвентаризація була закінчена 21 липня 2015 року, а із цих же внутрішніх накладних вбачається, що здача майна ОСОБА_2 проводилася також після 22 липня 2015 року, тобто після звільнення його у запас та виключення зі списків особового складу (а.с. 45-59).

Як вбачається із журналу службово-бойових дій ОБПК «Луцьк-1» під час виконання обов`язків з охорони кордону на східних рубежах країни втрачалися матеріальні засоби, проте позивачем не надано будь-яких документів на їх списання.

Обставини, на які покликався відповідач про те, що під час перебування персоналу ОБПК «Луцьк-1» у службовому відрядженні в зоні АТО було відкрито склад у м. Луцьку із майном, що було передане йому під звіт, яким доукомплектовувалися інші підрозділи, про що також ствердили допитані в суді першої інстанції свідки, жодним чином не відображені в акті службового розслідування.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення відповідача ОСОБА_2 до повної матеріальної відповідальності в судовому порядку за недоведеністю позову, тому рішення суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,
В И Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.
В позові військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий
Судді