Справа № 344/224/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1345/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, виключення із спадкового майна ? частини квартири, визнання права власності на ? частину квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, виключення із спадкового майна ? частини вказаної квартири та визнання права власності на ? частину цієї квартири.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2016 року провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що суд не надав належної правової оцінки обставинам, які стали підставою для закриття провадження та не встановив дійсний характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, зокрема, що стало підставою для прийняття рішення, також судом не враховано, що предметом спору у рішеннях на які посилається суд була ціла квартира, а у даній справі предметом позову є визнання майна спільною сумісною власністю чоловіка та дружини, виключення із спадкового майна ? частини квартири, визнання права власності на ? частину кварти, а тому предмет позову, матеріально-правові вимоги у даній справі не є тотожними.

У звязку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених мотивів.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України).

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, виключити із спадкового майна ? частини даної квартири та визнати за нею право власності на ? частини квартири посилаючись на те, що 16 березня 2006 року її чоловіком, який помер 24 березня 2013 року, під час шлюбу з нею був укладений договір купівлі-продажу квартири в інтересах сімї та за спільні кошти сімї і дана квартира використовувалася з часу її придбання для задоволення потреб сімї, а тому є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, підставою позову про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частини квартири є належність квартири на праві спільної сумісної власності її та покійного чоловіка ОСОБА_6

Як вбачається із рішення Івано-Франківського міського суду від 09 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру було задоволено частково та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, в іншій частині позову відмовлено.

З позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру посилаючись на те, що квартира набута за час перебування в шлюбі з ОСОБА_6, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому їй належить ? її частини.

Крім того, зазначала, що після смерті чоловіка, вона від свого імені та малолітньої дочки в порядку ст. 1269 ЦК України звернулася в нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право власності на ? частини квартири в порядку спадкування, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав накладення арешту на дану квартиру, а тому просила визнати за нею право власності на квартиру.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2015 року, яке набрало законної сили, рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Таким чином, субєктний склад сторін у справі, предмет та підстави позовів є тотожними.

А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Посилання апелянта на нетотожність предмету позовів, оскільки предметом спору у рішеннях на які посилається суд була ціла квартира, а у даній справі предметом позову є ? частини квартири не заслуговують на увагу, оскільки як в попередній справі, так і в даній справі предметом позову було квартира, як обєкт спільної сумісної власності подружжя та набуття позивачкою права власності на ? її частини.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги не спростовують її законності і обґрунтованості, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді Г.П. Мелінишин

ОСОБА_7