Ухвала

іменем україни

01 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом департаменту комунальної власності Одеської міської ради до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яке діє через представника Бойко Анну Володимирівну, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - ДКВ Одеської міської ради) звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір іпотеки від 27 квітня 2007 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4, оскільки останній на момент укладення цього договору не був власником майна - предмета іпотеки, а тому не мав права передавати його в іпотеку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір, укладений між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» 27 квітня 2007 року, яким передано в іпотеку нерухоме майно - нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 236,5 кв. м по АДРЕСА_1. Скасовано запис про державну реєстрацію іпотеки нежитлового приміщення підвалу під номером запису про іпотеку 5603652. Скасовано запис про державну реєстрацію обтяження нежитлового приміщення підвалу під номером запису про обтяження 5603659.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено та вбачається із матеріалів справи, що нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м по АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси на підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2006 року, яке було скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2008 року з подальшим залишенням позовних вимог без розгляду, право власності на нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м по АДРЕСА_1 було визнано за ОСОБА_7

14 грудня 2006 року між ОСОБА_7, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_4, та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного підвалу, а 13 березня 2007 року ОСОБА_8 продала його ОСОБА_4

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м по АДРЕСА_1 було витребувано у ОСОБА_4 та передано у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

У подальшому позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 на підставі договору від 27 квітня 2007 року передав спірний підвал в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк», а тому просив суд визнати цей договір недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а також відсутність хоча б однієї з істотних умов правочину, встановлених спеціальними законами.

У частині 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути власник майна.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Отже, встановивши, що ОСОБА_4 на момент укладення оспрюваного правочину не був власником майна, переданого в іпотеку, суди дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

З указаного вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович