Провадження №2/200/3325/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

31 жовтня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі

Головуючого, судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємтво «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.02.2015 року помер ОСОБА_3. Відповідно до заповіту від 06.04.2011 року все належне йому майно він заповідав позивачеві.

Позивач у шестимісячний термін звернулася до нотаріаьної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено через те, що за життя померлий не зареєстрував належне йому майно, право власності яке було визнано за померлим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2010 року.

Тому позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 21/80 частину домоволодіння №34 по вул. Українській в м. Дніпропетровську та на ? частину земельної ділянки, площею 0,038 га, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Українська, 34 після смерті ОСОБА_3

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За нормами ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.1,2 ст.1236 ЦК України Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Судом встановлено, що 06 лютого 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцвом про смерть ОСОБА_4 І-КИ №622456, виданого Самарським ВДРАЦС реєстраціної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

За життя 06 квітня 2011 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округуНовіковою Н.А. за реєстровим №744. Згідно з даним заповітом ОСОБА_3, у звязку з поганим зором, в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на випадок його смерті усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті заповідав ОСОБА_1

У встановлений законом термін позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса від 21.08.2015 року у видачі свідоцтва було відмовлено у звязку з тим, що померлий за життя не зареєстрував належне йому право власності.

21/80 частини домоволодіння №34 по вул. Українській в м. Дніпропетровську та ? частини земельної ділянки, площею 0,038 га по вул. Українській,34 в м. Дніпропетровську до спадкової маси не увійшли. Право власності на вказане майно було визнано за померлим на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2010 року. Саме своє право власності, визнане за померлим рішенням суду, на вказане майно він за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що померлий ОСОБА_3 за життя набув право власності на вищевказане спірне майно за судовим рішенням, всі майнові права заповідав позивачеві і позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_3, тому є всі підстави для визнання за позивачем права власності на 21/80 частини домоволодіння №34 по вул. Українській в м. Дніпропетровську та ? частини земельної ділянки, площею 0,038 га по вул. Українській,34 в м. Дніпропетровську.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємтво «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 21/80 частину домоволодіння №34 по вул. Українській в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 06 лютого 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,038 га (кадастровий номер :02:362:0001 (66111009), що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Українська,34, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 06 лютого 2015 року.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю.Єлісєєва