У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання (боржник ОСОБА_2),

ВСТАНОВИВ:

Заявник подав до суду заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання, яку мотивує тим, що 23.03.2016 року під час проведення уповноваженою особою Фонду інвентаризації кредитних справ було встановлено, що 22.03.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 2п-4024/2010р за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 30114,25 грн. та 421,14 грн. судових витрат. Під час вивчення матеріалів кредитної справи було встановлено, що в матеріалах справи є лише копія виконавчого листа відносно ОСОБА_3 Виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та його копія відсутні. Документів, які б свідчили про направлення даного виконавчого листа на виконання до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ у Закарпатській області також в матеріалах немає. 25.03.2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу виконавчого листа по справі з підстав того, що можливо даний виконавчий лист взагалі не отримувався стягувачем у даній справі. 11.04.2016 року на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшла відповідь Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в якій повідомлено, що 19.01.2011 року виконавчі листи по даній справі видані представнику ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 Однак станом на 15.04.2016 року виконавчий лист відносно ОСОБА_2 не знайдено, а отже його втрачено. Станом на 23.03.2016 року заборгованість ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» не погашена, а отже виконавчий документ підлягає подальшому примусовому виконанню.

Також заявник зазначає, що уповноважена особа Фонду не могла знати до моменту проведення інвентаризації кредитних справ про відсутність оригіналу виконавчого документу в матеріалах справи, та про відсутність документу на виконанні в органах ДВС, про наявність заборгованості по справі. Лише з моменту вчинення відповідних дій уповноваженій особі Фонду стала відома дана інформація. Причинами пропущення строку для пред»явлення виконавчого документу до виконання є низький рівень відповідальності звільнених працівників, значна завантаженість, халатне ставлення до роботи, пересилання оригіналу документу з регіональної дирекції до головного офісу банка, та переміщення працівників банку територіально. Таким чином, з незалежних, поважних та невідомих причин уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» втрачено виконавчий документ та пропущено строк пред»явлення до виконання виконавчого документа, а тому заявник просить заяву задовольнити.

Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений.

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України, неявка сторін які беруть участь у справі не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 2п-4024/2010р за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 30114,25 грн. та 421,14 грн. судових витрат.

Згідно відповіді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.04.2016 року, 19.01.2011 року виконавчі листи по справі № 2п-4024/10 видані представнику ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4

Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі документи щодо виконання судових рішень можуть бути пред"явлені на виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Підставою для поновлення строку пред"явлення до виконання виконавчого докумета є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від обставин справи встановити їх наявність та та об"єктивну вагу для сторін та для справи. Зокрема, поважною причиною пропуску строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання є тривала хвороба стягувача, що перешкоджала вчиненню подібних дій, тривале відрядження тощо. Як поважні причини не слід розглядати перебування стягувача в омані, якщо у введенні в цей стан не винен боржник, щодо способу та порядку виконання судового рішення, або відсутність коштів у боржника для виконання зобов"язання тощо.

Стягувач, який пропустив строк пред"явлення виконавчого документа до виконання має право звернутися із заявою про поновлення строку пред"явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом, та у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 371 ЦПК України).

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред"явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з"ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч.4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Однак, заявником не доведено факт втрати оригіналу виконавчого листа, не зазначено підстав та не надано доказів втрати виконавчого листа, заявником не доведено поважності причин пропуску строку на пред»явлення виконавчого документа до виконання, а відтак, відсутні правові підстави для задоволення заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

При цьому суд вважає, що поновлення строку для пред"явлення виконавчого документа до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу більше п»яти років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Обмеження строком можливості пред"явлення виконавчого документа до виконання застосовується з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією зі складових верховенства права.

А тому на підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що заява до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 371, 293, 294 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання (боржник ОСОБА_2) - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.А. Придачук