Справа №1421/5229/12 23.11.2016 23.11.2016 23.11.2016
Справа № 1421/5229/12
Провадження № 22ц/784/2243/16 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2016 року по справі за скаргою

ОСОБА_4,

заінтересована особа ОСОБА_3

на бездіяльність старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо визнання незаконною вимоги та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

15 липня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, яку в подальшому уточнив, на бездіяльність старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_5 (далі відділ ДВС) щодо визнання незаконною вимоги та зобовязання виконати дії.

Заявник зазначав, що в провадженні відділу ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/484/52/13, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 30 672 грн. 16 травня 2016 року було складено висновок з незалежної оцінки майна, а саме житлового будинку № 36 по вул. Кустарна в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. Не погодившись з вказаною оцінкою майна, 25 травня 2016 року він звернувся до відділу ДВС з заявою про рецензування звіту оцінки майна. 16 червня 2016 року ним було отримано лист старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_5 щодо авансування рецензування звіту оцінки майна у розмірі 1000 грн. Вважаючи, що не повинен проводити вказану оплату, 22 червня 2016 року він звернувся до відділу ДВС, проте відповіді від державного виконавця не отримав. На його думку, вказані дії державного виконавця про зобовязання його авансувати витрати на рецензію оцінки майна та бездіяльність, а саме, не проведення рецензії є незаконними.

Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. ст. 41, 42, 52 Закону України «Про виконавче провадження» заявник просив: визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_5 по не призначенню рецензії оцінки майна від 16 травня 2016 року, а саме житлового будинку № 36 по вул. Кустарна в с. Лиса Гора, Первомайського району Миколаївської області; визнати незаконною вимогу про авансування витрат на рецензування звіту про оцінку майна в сумі 1000 грн. та зобовязати старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_5 провести рецензію оцінки вказаного майна.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі. На думку апелянта ухвала суду є незаконною та постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні відділу ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/484/52/13, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 03 липня 2013 року про стягнення з заявника на користь ОСОБА_3 30 672 грн.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

18 травня 2016 року субєктом оціночної діяльності була проведена оцінка житлового будинку № 36 по вул. Кустарна в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, належного на праві власності заявнику, та станом на 16 травня 2016 року встановлена ринкова вартість вказаного будинку, яка складає 111 200 грн. (а.с. 3).

25 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до відділу ДВС з заявою про рецензування звіту оцінки вказаного житлового будинку (а.с. 5).

Згідно листа старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_5 від 16 червня 2016 року, ОСОБА_4 було запропоновано провести авансування витрат повязаних з рецензуванням звіту, щодо оцінки арештованого майна у сумі 1000 грн., передбачених ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 4).

22 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до відділу ДВС з заявою, в якій, посилаючись на відсутність достатніх коштів, просив державного виконавця разстрочити йому сплату вищезазначеної суми частками (а.с. 6).

Матеріали вказаної цивільної справи не містять відомостей щодо сплати ОСОБА_4 1000 грн. за рецензування звіту щодо оцінки майна, та це не заперечується останнім.

Таким чином, вищезазначені дії старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_5 повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що витрати на рецензування звіту, щодо оцінки майна відносяться до витрат виконавчого провадження та стягуються на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження, не заслуговують на увагу, так як ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Так, ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою та поширює свою дію на всі витрати повязані з організацією і проведенням виконавчих дій, а ст. 58 вказаного Закону є імперативною нормою, тобто містить цілковито визначене правило, яке не може бути змінено в процесі її реалізації (норма безпосереднього застосування). Як зазначалось вище, ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. Тобто, чітко визначено, хто саме несе витрати оплати вартості рецензування.

Виходячи з цієї норми Закону, державний виконавець у своєму листі від 16 червня 2016 року зобовязав ОСОБА_4 провести оплату вартості рецензії та ці дії державного виконавця Ігнатюка В.В. повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є незаконною та постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: В.В. Коломієць

ОСОБА_6