АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поліщук Н.В.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ХХІ століття» до ОСОБА_2, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Премікс Плюс», приватне підприємство «Пірінавік Компані», комунальне підприємство «Київблагоустрій», про зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року, -

у с т а н о в и в:

У березні 2016 року ТОВ «Добробут ХХІ століття» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Премікс Плюс», ПП «Пірінавік Компані», КП «Київблагоустрій», про зобов'язання вчинити певні дії.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року позов задоволено: зобов'язано ОСОБА_2 привести нежитлові будівлі в первісний стан, шляхом відбудови нежитлової будівлі під літерою «В», загальною площею 66,0 кв.м., нежитлової будівлі під літерою «Г», загальною площею 36,0 кв.м., нежитлової будівлі під літерою «Д», загальною площею 66,0 кв.м. відповідно до технічного паспорту від 7 листопада 2013 року, за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник третьої особи КП «Київблагоустрій», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову, оскільки нежитлові будівлі, що є предметом договору оренди нерухомого майна від 1 вересня 2015 року, були збудовані на земельній ділянці за відсутності правовстановлюючих документів на неї, а також без належних дозволів та затверджених проектів, у зв'язку з чим можна констатувати відсутність правових підстав на проведення будівельних робіт. Зазначає, що рішення департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища та дії на виконання цього

_____________________________________________________

Справа № 753/5898/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/11540/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

рішення стосувалось елементів благоустрою, які були розміщені за адресою: АДРЕСА_1, самовільно (тимчасових споруд), при цьому рішення не стосувалось нерухомості. Також зазначає, що в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва знаходиться справа № 826/26937/15 за адміністративним позовом ТОВ «Премікс Плюс» до департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА), КП «Київблагоустрій» про визнання протиправним дій та скасування доручення. Проте, суд всупереч цьому надав правову оцінку рішенню департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища (особи, що не є учасником цієї справи) та діям КП «Київблагоустрій».

В суді апеляційної інстанції представник КП «Київблагоустрій» - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, та їх представники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, з боку позивача ТОВ «Добробут ХХІ століття» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою представника та необхідністю подачі нових доказів, однак повідомлені ним причини неявки неповажні, крім того, ТОВ «Добробут ХХІ століття» є юридичною особою та має можливість забезпечити явку повноважного представника у судове засідання, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення, виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач є власником 35/100 частини нежитлових будівель, під літерою «В», загальною площею 66,0 кв. м., нежитлової будівлі під літерою «Г» загальною площею 36,0 кв. м., нежитлової будівлі під літерою «Д», загальною площею 66,0 кв. м., а разом загальною площею 168,0 кв. м., що складають 35/100 частин нежитлових будівель по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1489 (а. с. 8-9).

1 вересня 2015 року між ТОВ «Добробут XXI століття» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди нерухомого майна (а. с. 20-21).

Відповідно до копії технічного паспорту від 7 листопада 2013 року, виданого суб'єктом господарювання ТОВ «Фокус проект», витягу Департаменту містобудування та архітектури від 22 листопада 2013 року та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 2013 року, вбачається, що позивач має відповідні дозвільні документи на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 (а. с. 10-18, 30-54).

30 листопада 2015 року Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища було надано доручення № 460/11-15, відповідно до якого КП «Київблагоустрій» доручається вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою в разі відсутності проектно-дозвільної документації (а. с. 22-23).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 1 грудня 2015 року, вбачається, що дані нежитлові приміщення були демонтовані, на підставі відсутності дозвільних документів (а. с. 24-27).

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2, будучи орендарем нежитлових приміщень, порушила п. 6.1. договору оренди, допустила знищення майна, а тому остання має нести відповідальність та зобов'язана привести нежитлові будівлі в первісний стан, шляхом їхньої відбудови.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу (ч. 4 ст. 375 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до приписів ст. 377 ЦК України, які кореспондуються з приписами ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2014 року між ПП «Пірінавік Компані» (продавець) та ТОВ «Добробут XXI століття»(покупець) був укладений договір купівлі-продажу, предметом якого є те, що продавець продав покупцеві, а покупець купив нежитлову будівлю літ. «В», загальною площею 66,0 кв. м., нежитлову будівлю літ. «Г», загальною площею 36,0 кв. м., нежитлову будівлю літ. «Д», загальною площею 66,0 кв. м., а разом загальною площею 168,0 кв. м., що складають 35/100 частин нежитлових будівель по АДРЕСА_1, і сплатив за них обговорену грошову суму.

Уповноваженим інспектором з благоустрою було проведено перевірку правомірності дій щодо встановлення тимчасових споруд у м. Києві за адресою: АДРЕСА_1, та у зв'язку з відсутністю дозвільної документації було винесено приписи №№ 1506652, 1506651, здійснено фото фіксацію. При цьому позивача, як особу, що здійснила встановлення виявлених елементів благоустрою визначено не було.

У зв'язку з невиконанням вимог вказаних приписів, ненаданням дозвільної документації Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА) було прийнято рішення та видано КП «Київблагоустрій» доручення, зокрема, щодо вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою за адресою: АДРЕСА_1, та відповідно в подальшому були вжиті відповідні заходи.

Наведене свідчить про те, що рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА) та дії на виконання цього рішення стосувалось елементів благоустрою, які були розміщені за вказаною адресою самовільно (тимчасових споруд), при цьому рішення не стосувалось нерухомості.

Оскільки нежитлові будівлі, що є предметом договору оренди від 1 вересня 2015 року, були збудовані на земельній ділянці за відсутності правовстановлюючих документів на неї, а також без належних дозволів та затверджених проектів, то були відсутні правові підстави для будівельних робіт, а тому воно є самочинним будівництвом і особа не набуває права власності на нього.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Добробут ХХІ століття» задоволенню не підлягають.

На підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про судові витрати, вважаючи стягнути з позивача на користь КП «Київблагоустрій» судовий збір в розмірі 2273,70 грн. (а. с. 120).

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ХХІ століття» до ОСОБА_2, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Премікс Плюс», приватне підприємство «Пірінавік Компані», комунальне підприємство «Київблагоустрій», про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ХХІ століття» на користь комунального підприємства «Київблагоустрій» судовий збір у розмірі 2273,70 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Н.В. Поліщук

О.В.Шахова