Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Корнійчук В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 (надалі відповідач) мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сімя фактично розпалася. Позивач переконана в неможливості примирення із відповідачем. Також, враховуючи перебування неповнолітньої спільної дитини сторін на утриманні позивача просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини та залишити дитину проживати з нею.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що не проживає з відповідачем протягом року, дитина проживає разом з нею, однак відповідач не надає допомоги в утриманні дитини. Наданий судом строк на примирення виявився безрезультатним.

Відповідач в судовому засідання 18 жовтня 2016 року вказав, що не погоджується на розірвання шлюбу та заявив клопотання про надання строку для примирення, оскільки він бажає зберегти сім'ю.

Після закінчення строку наданого судом для примирення сторін відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується його особистою розпискою на довідковому листі до справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 868, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №098367 від 18 липня 2014 року (а.с.4).

Під час перебування у шлюбі 12 січня 2015 року у них народилася дитина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №225242 від 21 січня 2015 року (а.с. 5).

На час розгляду справи позивач не перебуває в стані вагітності, на утриманні позивача та відповідача немає дітей віком до одного року.

З пояснень позивача вбачається, що сторони спільним побутом на даний час не пов'язані, проживають окремо біля року, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18 жовтня 2016 року сторонам був наданий строк для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення подружжя позитивних наслідків не дали.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В судовому засіданні позивачем вказано, що дитина проживає з нею, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, дитину слід і надалі залишити проживати в позивачем, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивача та своєї дитини, домовленість між ним та позивачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини.

Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідач не працевлаштований, про що ним було вказано в судовому засіданні, і відповідно постійного доходу не має, що свідчить про необхідність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Також суд враховує відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачем дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню також повністю.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 10 серпня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 10 серпня 2016 року по 09 вересня 2016 року.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 551 грн. 20 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів підлягає задоволенню повністю, за відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 105, 110-112, 157, 159, 160, 161, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 18 липня 2014 року, актовий запис № 868 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,з матірю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 10 серпня 2016 року по 09 вересня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 10 днів дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4