УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення юридичного факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою Харківської міської ради Харківської області на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив:

- встановити юридичний факт родинних відносин, відповідно до якого він є рідним дядьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Харкова, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року;

- визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 після племінниці ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_5 є дочкою його старшої сестри ОСОБА_6, та після її смерті він у квітні 2015 року звернувся із заявою до П'ятої харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але листом державного нотаріуса від 05 листопада 2015 року на адресу його представника було повідомлено про неможливість документального підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем та рекомендовано встановити такий факт у судовому порядку.

Зважаючи на вищевикладене позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року позов задоволено.

Встановлено юридичний факт родинних відносин, відповідно до якого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м.Харкова, є рідним дядьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Харкова, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після племінниці ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року апеляційну скаргу Харківської міської ради Харківської області відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Харківська міська рада Харківської області, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами установлено, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, за життя належала на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1, яке відповідно до рішення Харківської міської ради від 20 листопада 2015 року № 12/15 «Про перейменування об'єктів топоніміки м. Харкова» перейменовано у Григорівське шосе.

Заповіту ОСОБА_5 не залишила, що підтверджено копією Інформаційної довідки від 13 травня 2015 року № 40366042 із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).

Судами на підставі матеріалів спадкової справи № 292/2015 року по Харківській державній нотаріальній конторі № 5 установлено відсутність спадкоємців 1-2 черги у спадкодавця ОСОБА_5, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку.

Із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 у квітні 2015 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4 про прийняття спадщини спадкоємцем третьої черги відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, як рідний дядько, проте свідоцтво йому не було видано у зв'язку із розбіжностями у написанні (виправленні по-батькові) у його свідоцтві про народження та у свідоцтві про народження його сестри, а саме у свідоцтві про народження ОСОБА_4 батьками зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а у свідоцтві про народження його сестри ОСОБА_9 у графі «батько» стоїть прочерк, а матір'ю зазначено ОСОБА_10 (запис від 23 травня 1925 року відділу актів громадянського стану Наркомату внутрішніх справ СРСР).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, дослідив матеріали спадкової справи № 292/2015 року по Харківській державній нотаріальній конторі № 5, врахував пояснення свідків, а також виходячи із експертного висновку від 14 серпня 2015 року № 056/577 Українського бюро лінгвістичних експертиз, відповідно до якого на підставі Краткого словника єврейських імен, інших довідників визначено, що існує прецедент та практика вживання як взаємозамінних варіантів імен: ОСОБА_8 - ОСОБА_8; ОСОБА_8 - ОСОБА_8 - ОСОБА_8 - ОСОБА_8, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до актових записів про народження позивача, його рідної сестри, матері ОСОБА_5, - ОСОБА_4 є її рідним дядьком та у відповідності до ст. 1263 ЦК України є спадкоємцем за законом третьої черги після смерті ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківської міської ради Харківської області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

Т.О. Писана