Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Кафідової О.В., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами ОСОБА_8, який діє через представника ОСОБА_9, та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВАБ») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року № 337А/08-9, яка станом на 21 жовтня 2014 року становить 121 359,12 грн, з яких: 45 609,94 грн - заборгованість за кредитом, 59 187,00 грн - проценти, 4 324,58 грн - комісія, 12 237,60 грн - штраф.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «ВАБ» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року № 337А/08-9 у загальному розмірі 121 359,12 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на користь ПАТ «ВАБ» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року № 337А/08-9 у розмірі 51 865,16 грн, з яких: 45 609,94 грн - заборгованість за кредитом, 5 828,85 грн - заборгованість за процентами, 426,37 грн - комісія.

У решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому в апеляційному порядку не переглядалось.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарги необхідно відхилити на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 18 червня 2008 року між ПАТ «ВАБ» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредиту у розмірі 46 850 грн на строк до 17 червня 2015 року зі сплатою 22 % річних та щомісячною комісією у розмірі 60,91 грн. З 14 листопада 2008 року процентну ставку було збільшено до 25 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором, 18 червня 2008 року між ПАТ «ВАБ», ОСОБА_7 і ОСОБА_8 було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_7 зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором від 18 червня 2008 року № 337А/08-9. Також сторонами погоджено, що договір поруки буде діяти до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Частково задовольняючи позовні вимоги до поручителя, апеляційний суд виходив із того, що порука ОСОБА_8 припинилась в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, при цьому не можна вважати припиненими правовідносини поруки в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з указаним висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 18 числа кожного місяця, а відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 червня 2016 року в справі № 6-272цс16.

Таким чином, встановивши, що кредитний договір між сторонами було укладено строком до 17 червня 2015 року, погашення кредиту, процентів та комісії передбачено щомісячними платежами до 18 числа кожного місяця, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відповідно до ст. 261 ЦК України з часу несплати кожного з платежів починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів.

З урахуванням вказаного порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення кредиту поза межами цього строку, тому вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості за період з червня 2008 року по квітень 2014 року задоволенню не підлягають, оскільки стосовно щомісячних платежів за цей період порука припинилась.

Разом з тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненим в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів, а тому апеляційний суд обґрунтовано стягнув з поручителя заборгованість за кредитом, яка виникла з квітня 2014 року по жовтень 2014 року.

Також є правильним висновок суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення штрафу, оскільки відповідно до положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» штраф не може бути нарахований ОСОБА_8, оскільки він проживає у м. Артемівську, який належить до населених пунктів на території яких здійснюється антитерористична операція.

Наведені у касаційних скаргах доводи висновків судів не спростовують.

Отже, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційні скарги - відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_8, який діє через представника ОСОБА_9, та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: О.В. Кафідова
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович