Провадження № 2/537/1177/2016
Справа № 212/9297/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2016 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 110 685 грн. 49 коп., що еквівалентно 4 887 доларів США на день звернення до суду.

В подальшому ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги уточнив та остаточно просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 177 182 грн. 14 коп., що еквівалентно 6 630 доларам США на день звернення до суду та сплачений судовий збір в сумі 1 771 грн. 82 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 01 липня 2011 року згідно розписки від 01.07.2011 року він передав відповідачу в борг 10 000 доларів США, які той зобовязався повернути до 01.07.2012 року, але не виконав свої зобовязання.

У звязку з цією обставиною влітку 2013 року він звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про стягнення боргу.

22 листопада 2013 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривий Ріг було задоволено його позов до ОСОБА_3 про стягнення з нього боргу в сумі 82 307 грн. 80 коп..

25 березня 2014 року до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції його представником була подана заява про прийняття до виконання виконавчого листа, відкриття виконавчого провадження та застосування примусових заходів виконання щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу про стягнення з боржника ОСОБА_3 на його користь боргу в сумі 83 130 грн. 88 коп.

26 березня 2014 року державним виконавцем Уманським С.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

02 грудня 2014 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 22 листопада 2013 року.

21 січня 2015 року ухвалою колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 на заочне рішення суду від 22 листопада 2013 року, і воно залишено без змін.

Оскільки, на теперішній час ОСОБА_3, не виконав своїх зобовязань по сплаті боргу, вважає, що останній повинен йому також сплатити 3% річних відповідно до ст.. 625 ЦК України починаючи з 1 серпня 2013 року, а також проценти з 1 липня 2012 року за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ст.. 1048 ЦК України.

Позивач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, згідно наданих заперечень, просив в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_4 відмовити в звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів у відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне:

01 липня 2011 року між ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, на підтвердження факту укладення якого ОСОБА_3 написав розписку про отримання позики.

Згідно договору, позивач передав ОСОБА_6 кошти в сумі 10 000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 01.07.2012 року.

Відповідно до ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Жовтневого районного суду міста ОСОБА_7 від 22.11.2013 року, яке набрало законної сили 21.01.2015 року, встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_1 ОСОБА_2 кошти в сумі 10 000 доларів США, які зобовязався повернути до 01.07.2012 року, однак не повернув, чим порушив взяті на себе зобов»язання, при цьому вказаним рішенням суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 82 307 грн. 80 коп., яка складається із основної суми боргу у розмірі 10 000 доларів США, що було еквівалентно 79 717 грн. та 3 % річних за 6 місяців 2012 року та 7 місяців 2013 року у розмірі 2 590 грн. 80 коп.

На виконання вищезазначеного судового рішення Жовтневим районним судом міста ОСОБА_7 21.03.2014 року було видано виконавчий лист №2/212/3527 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 боргу у сумі 83 130 грн. 88 коп.

На підставі заяви про звернення вищезазначеного виконавчого листа до примусового виконання, державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 26.03.2014 року було відкрито виконавче провадження №42682544 та боржнику надано строк до 02.04.2014 року для самостійного виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 05.05.2015 року, в звязку з не виконанням в добровільному порядку боржником ОСОБА_3 рішення суду, автомобіль боржника марки «Kia Magentis», д.н АЕ 6051 СМ оголошено в розшук.

Як вбачається з листа начальника Жовтневого районного відділу Криворізького МУ ГУСМВС України в Дніпропетровській області від 04.08.2015 року за вих..№30/2498, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 - ОСОБА_5 28 травня 2015 року звертався до Жовтневого районного відділу Криворізького МУ ГУМВС України від Дніпропетровській області з приводу невиконання ОСОБА_3 рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 83 130,88 грн., а саме з завою про внесення відомостей до ЄДРДР та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочинів, передбачених ч.3 ст. 282, ч.1 ст.388 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_8 від 10.06.2015 року зобовязано орган досудового розслідування, в особі заступника начальника начальника СВ Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровьскій області , прийняти та зареєструвати заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2- ОСОБА_5 від 28 травня 2015 року про вчинення злочину та внести відповідні відомості до ЄДРДР та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочинів, передбачених ч.3 ст. 282, ч.1 ст.388 КК України.

Згідно повідомлення слідчого СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 27.08.2015 року за вих..№30/8-172з, 24.06.2015 року слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 внесено відомості до ЄДРДР за №0001730 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК Украйни та №0001729 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК Україн, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_8.

Згідно листа в.о. начальника Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_11 від 21.09.2015 року за вих..№23580 на примусовому виконанні Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ перебуває виконавчий лист №212/7068/13ц від 21.03.2014 року, виданий Жовтневим районним судом міста ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 боргу 83 130, 88 грн.. 02.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.09.2015 року державним виконавцем було зроблено запити через електронну мережу ЄДРВП до Пенсійного фонду України та КОДПІ. Заплановані виконавчі дії щодо звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована за боржником.

Як вбачається з листа начальника Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області від 08.09.2016 року за вих..№22761, на виконанні у Крюківському ВДВС міста Кременчука ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавчий лист №212/706/13-ц від 21.03.2014 року, виданий Жовтневим районним судом м. Кривого рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 боргу 83 130, 88 грн.. 22.02.2016 року до відділу державної виконавчої служби зявився боржник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повідомив про те, що про відкрите виконавче щодо нього він знає, автомобіль надати для арешту та опису він не в змозі, тому що продав його в 2012 році.

Тобто судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 борг за договором позики ОСОБА_1 ОСОБА_2 не повернув та рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача боргу за договором позики з урахуванням 3% річних не виконано взагалі.

Згідно зі ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст..599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч.1 ст.. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1, 3 ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За ст..611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст..1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із системного аналізу положень ст..ст. 525, 526, 599, 611, 1048, 1050 ЦК України та змісту договору позики, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог позикодавця, яке позичальник не виконав, не припиняє правовідносин сторін договору позики, не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє позикодавця права на отримання процентів за користування позикою та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та/або ЦК України.

Дані висновки суду узгоджуються з правовим висновком Верховного суду України у справі у справі N6-1252цс16 (постанова Верховного суду України у справі у справі N6-1252цс16 від 21.09.2016 року).

Як вбачається із договору позики, який був укладений між сторонами 01 липня 2011 року, розмір і порядок одержання процентів ним не встановлено та не встановлено наслідків порушення позичальником строку повернення позики, а тому позивач має право на отримання від відповідача процентів розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України за весь час користування відповідачем позикою до моменту її повернення, а також має право на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Згідно позовної заяви та наданого позивачем розрахунку суми боргу, останній просить стягнути з відповідача у національній валюті України, з урахуванням встановленого НБУ курсу гривні до долара США, станом на 08.09.2016 року (100 доларів США 2672, 4306 грн.), проценти за користування грошовими коштами за період з 01.07.2012 року по 08.09.2016 року, розмір яких визначено на рівні облікової ставки НБУ та три відсотки річних від простроченої суми боргу за період з 01.08.2013 року (до 01.08.2013 року стягнуто рішенням Жовтневого районного суду м.Кривий Ріг від 22.11.2013 року) по 08.09.2016 року, що складає 177 182 грн. 14 коп. - еквівалентно 6 630 доларам США.

Враховуючи встановлений станом на 08.09.2016 року Національним банком України офіційний курс гривні щодо долару США (100 доларів США 2672, 4306 грн.), встановлені Постановами Національного банку України у період з 01.08.2013 року по 08.09.2016 року облікові ставки та розмір заборгованості за договором позики, суд погоджується із вказаним розрахунком боргу, що проведений позивачем.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, а також те, що зобов»язання припиняється його належним виконанням і наявність рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 боргу за договором позики не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє ОСОБА_3 від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє ОСОБА_1 ОСОБА_2 права на отримання процентів за користування позикою та трьох процентів річних від простроченої суми, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованим і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 611, 625, 631, 1048, 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 177 182 грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 1771 грн. 82 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: