УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту фактичного припинення шлюбних відносин та поділ спільного майна подружжя,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту припинення шлюбних відносин та поділ спільного майна подружжя.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 08 жовтня 1999 року до 18 серпня 2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем, спільних дітей вони не мають. За час шлюбу ними придбано квартиру АДРЕСА_1 на підставі кредиту, наданого на будівництво квартири відповідно до кредитної угоди від 09 грудня 2002 року № 70. На підставі рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27 травня 2008 року № 392/10 «Про оформлення права власності на квартири, нежилі приміщення» за нею визнано право власності на вказану квартиру. 29 травня 2008 року вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

27 червня 2008 року вона уклала договір іпотеки квартири для виконання кредитного договору з ЧРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», термін дії якого - до 09 грудня 2032 року.

Указувала на те, що на початку травня 2012 року шлюбні відносини з відповідачем припинено, однак вони змушені були проживати в одній квартирі. Взяті на себе зобов'язання за іпотечним договором вона виконує самостійно, оскільки з 2011 року відповідач відмовився брати участь в погашенні кредиту. Станом на 11 квітня 2012 року погашено кредит на суму 25 254 грн 95 коп., відсотків сплачено на суму 10 603 грн 94 коп. Починаючи з 31 липня 2012 року до 20 серпня 2015 року нею погашено кредит на суму 9 457 грн 11 коп., відсотки на суму 4 649 грн 89 коп. Заборгованості за кредитом немає.

ОСОБА_3 просила встановити факт фактичного припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем, починаючи з 07 травня 2012 року до 18 серпня 2015 року; встановити, що квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати за нею право спільної часткової власності на 83/100 частини квартири, а за ОСОБА_4 - на 17/100 частини квартири.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 січня 2016 року позов задоволено.

Установлено факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_3, та ОСОБА_4, починаючи з 07 травня 2012 року до 18 серпня 2015 року.

Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Поділено спільне майно подружжя: визнано за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 83/100 частини квартири АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 17/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з указаним рішенням, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку. При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджувався з рішенням суду першої інстанції в частині визнання за ним права спільної часткової власності на 17/100 частини квартири, просив рішення в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення про визнання за ним права власності на Ѕ частини квартири. Тобто в частині встановлення факту припинення шлюбних відносин рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому апеляційним судом не переглядалося.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 24 березня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині поділу спільного майна подружжя та визнання за ОСОБА_3 права спільної часткової власності на 83/100 частини квартири та визнання за ОСОБА_4 права спільної часткової власності на 17/100 частини квартири скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності за кожним на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що під час перебування у шлюбних відносинах з грудня 2002 року до травня 2012 року сторони спільно сплатили 25 254 грн 95 коп. за кредитною угодою, що становить 34 % від фактичної вартості квартири у сумі 73 491 грн, тому частка позивача у праві власності на квартиру складає 83/100, з яких 17/100 - Ѕ частини від частки у праві спільної сумісної власності та 66/100 - частина, набута позивачем за власні кошти.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині поділу спільного майна подружжя, зазначав наступне.

Відповідно до Положення про порядок надання пільгового довготермінового державного кредиту молодим сім'ям та одиноким громадянам на будівництво (реконструкцію) житла, 09 грудня 2002 року між ЧРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 70, згідно з умовами якого остання, яка діяла в інтересах сім'ї, отримала кредит у розмірі 65 390 грн на придбання квартири АДРЕСА_1.

На підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 27 травня 2008 року № 392/10 ОСОБА_3 29 травня 2008 року видано свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно.

Отже, позичальником є саме молода сім'я, яку в правовідносинах, що виникають відповідно до Положення, представляє чоловік чи дружина.

Наявність боргових зобов'язань за кредитним договором, які виникли у період шлюбу та були погашені ОСОБА_3 під час шлюбу та після розірвання шлюбу, на правовий режим вказаної квартири, як спільного майна подружжя, не впливає.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що, оскільки спірна квартира була придбана ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час шлюбу, відтак, право на неї у рівних частках набули як відповідач, так і позивач.

Рішення суду першої інстанції вчастині встановлення факту припинення шлюбних відносин апеляційним судом не переглядалося, тому судом касаційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості не перевіряються.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова