Справа № 595/1195/16-ц
Провадження 2/595/378/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Федорончука В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1,

представника третьої особи - Служби у

справах дітей Бучацької районної державної

адміністрації Пастушак І.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та третьої особи служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить суд надати дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон без згоди батька (далі-відповідача) дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею 18-тирічного віку, мотивуючи тим, що відмова відповідача дати згоду на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон не відповідає її інтересам.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, суду пояснила, що до 15 травня 2014 року позивачка ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_4 У шлюбі народився син ОСОБА_5, який на даний час знаходиться у позивачки на вихованні та повному її утриманні. Відповідач ОСОБА_4 участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, на даний час перебуває за кордоном. ОСОБА_3 має намір поїхати з сином за кордон на відпочинок та оздоровлення. Для цього їй необхідна письмова, нотаріально засвідчена, згода батька дитини, а відповідач такої згоди не дає.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Бучацької РДА позов підтримала, суду пояснила, що оформлення проїзних документів для виїзду дитини ОСОБА_5 за кордон відповідатиме інтересам дитини.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

15 травня 2014 року розірвано шлюб між сторонами;

У шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з позивачкою;

Відповідач не дає згоди на оформлення проїзних документів для виїзду дитини ОСОБА_5 за кордон;

Відмова відповідача дати згоду на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон не відповідає її інтересам.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї зі змінами, внесеними Протоколом № 11, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно п.4 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом встановлено, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон повністю узгоджується з правами та обов'язками, покладеними на матір Сімейним кодексом України.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до переконання, що відмова відповідача надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина з України за кордон є необгрунтованою, і вважає, що виїзд неповнолітньої дитини разом з матір'ю за кордон провадиться в інтересах дитини, з метою забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,218,224-228 ЦПК України, ст.33 Конституції України, принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст.ст.7,150,155 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.313 ЦК України, п.4 Правил перетину державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3 на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним 18-тирічного віку, без згоди батька ОСОБА_4.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. Б. Федорончук