Справа № 683/1725/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1. Вона є донькою померлого і у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті. Однак, оформити свої спадкові права на спірне будинковолодіння вона не в змозі, так як за життя ОСОБА_2 не отримував свідоцтва про право власності на це будинковолодіння.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала письмову заяву про розгляд справи у її та позивачки відсутності, просить позов задоволити.

Відповідач - Баглаївська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши письмову заяву, у якій розгляд справи просить проводити у відсутності представника, проти позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття

спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 14 серпня 1995 року секретарем виконкому Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Черватюк Г.О., зареєстровано в реєстрі за №33, яким усе належне йому майно заповів ОСОБА_1 Позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину своїх спадкових прав, що підтверджується матеріалами спадкової справи №540/2015, заведеної 23 липня 2015 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, а також свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке видане 02 жовтня 2015 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. до майна померлого ОСОБА_2

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 Згідно витягу з погосподарських книг Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району №297 від 01 листопада 2016 року вищезазначений житловий будинок 1964 року забудови і відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») єдиним членом і головою цього колгоспного двору являвся ОСОБА_2

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз»ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів у погосподарських книгах Баглаївської сільської ради належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року єдиним членом і головою цього колгоспного двору був ОСОБА_2, тому спірний будинок є його власністю та увійшов до складу спадкового майна, яке успадкувала позивачка. Під час проведення паспортизації житлових будинків, ОСОБА_2 свідоцтва про право власності не оформляв та вказаний будинок в органах БТІ не реєстрував.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

17 вересня 2015 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на будинковолодіння.

Однак, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 було побудовано у 1964 році, відомості про нього внесено у погосподарські книги Баглаївської сільської ради, згідно записів якої воно належало померлому ОСОБА_2, наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за позивачкою, яка є спадкоємцем майна ОСОБА_2, право власності на вищезазначений житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя