Справа № 683/2309/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.

при секретарі Шкіндюк В. І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» про визнання незаконним та скасування наказу №10 від 16 серпня 2016 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі на посаді водія, стягнення 6602 грн. заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 10 000 грн. моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16 вересня 2016р. звернувсь з позовом до Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» про визнання незаконним та скасування наказу №10 від 16 серпня 2016 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі на посаді водія, стягнення 6602 грн. заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 10 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову посилавсь на те, що з 12 квітня 2016 року він був прийнятий на роботу до Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» водієм з середньомісячною заробітною платою 1600 грн. Наказом №10 від 16 серпня 2016 року він був звільнений за п.4 ст.40 КЗпПУ за прогул і про даний наказ йому стало відомо в день отримання трудової книжки - 15 вересня 2016р. Розрахунку на день звільнення відповідач з ним не провів і заробітну плату за період його роботи не виплатив, що становить 6602 грн. Таке звільнення є незаконним, оскільки порушення трудової дисципліни він не допускав, і відповідачем не було проведено жодної перевірки. Таким незаконним звільненням йому спричинені душевні страждання - заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, з вищенаведених підстав та доповнив, що у дні, які відповідач зазначив, як прогул - він (позивач) був на роботі, однак йому не було доведено що необхідно було виконувати, оскільки автомобіль був несправний. 12 та 15 серпня 2016р. він знаходився на місці стоянки автомобіля - по вул.Заводській в м.Хмельницькому та з приводу поломки автомобіля він звертався по телефону до фінансового директора ОСОБА_4, однак та повідомила, що директор ОСОБА_2 за межами України і по його приїзду, питання ремонту автомобіля буде вирішене, а йому (позивачу) слід чекати телефонного дзвінка. 16 серпня 2016р. він не поїхав в м. Хмельницький, так як йому не передзвонили. При прийомі на роботу йому не доводили ні усно ні під розписку правила трудового розпорядку на підприємстві і його робота була пов'язана з постійними роз'їздами по Україні так і за кордон. Заробітну плату він взагалі не отримував за весь період роботи, а грошові кошти, які перераховувались на його картку у Приватбанку - це гроші на відрядження, на купівлю пального для автомобіля, оплата стоянки, ремонт шин та інше, пов'язане з використанням автомобіля. Підписи на відомостях про отримання заробітної плати він ставив, однак грошові кошти готівкою - не отримував.

Представник відповідача позов не визнав, заперечив проти його задоволення та пояснив, що звільнення ОСОБА_1 є законним, оскільки той вчинив прогули 12, 15, 16 серпня 2016р. про що складено відповідні акти про його відсутність на робочому місці - місці стоянки автомобіля по вул.Заводській в м.Хмельницькому. Відсутність ОСОБА_1 було встановлено, виїздом комісії за вказаною адресою та у зазначені дні ОСОБА_1 телефонували з приводу його прогулів, однак останній відмовився надати пояснення та підписати акти. Правила внутрішнього розпорядку є на підприємстві і були усно доведені ОСОБА_1 при його прийомі на роботу. Заробітна плата останньому виплачувалась вчасно і повністю, перераховуючись на картку Приватбанку та видавалась готівкою по відомості.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 12 квітня 2016 року позивач був прийнятий на роботу до Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» водієм згідно поданої заяви.

Наказом директора Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» №10 від 16 серпня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади водія на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача; відповідними записами у його трудовій книжці НОМЕР_1 (видана 07.02.1994р.) за №21, 22 /а.с.4/; даними наказу №5 від 11 квітня 2016р. /а.с.41/; даними наказу №10 від 16 серпня 2016 року /а.с.42/ та визнаються представником відповідача.

Також, судом встановлено, що наказ про звільнення від 16.08.2016р. та трудову книжку позивачу видано 15 вересня 2016р., що підтверджується його поясненнями, визнається представником відповідача та відсутністю розписки працівника про отримання трудової книжки в Книзі обліку руху трудових книжок Підприємства /а.с.43/ та відсутність розписки ОСОБА_1 на наказі про його звільнення.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з приводу того, що позивач відмовлявся заявитись на Підприємство для отримання трудової книжки в день звільнення чи в інші дні до 15 вересня 2016р., в зв'язку з чим йому не можливо було довести до відома наказ про звільнення та вручити його копію, з наступних підстав.

Так, згідно з ч.1, ч.2 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Аналогічні приписи містяться і у Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93р. №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993р. за №110: власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення (абз.5 п.п.4.1 п.4), а згідно п.4.2 цієї Інструкції: якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника, та у разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку (абз.3 п.п.б) п.7.1 Інструкції).

Також, відповідно до положень п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до положень ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених в тому числі і п.4 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник а відповідно до абз.6 ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках:

звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

Судом встановлено, що у Приватному підприємстві фірма «Торговий Дім Едем» немає первинної профспілкової організації, та у будь-яких інших профспілкових організаціях позивач членства не має.

Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача та визнаються представником відповідача.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

А згідно до пункту 22 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за

пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чизастосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненогопроступкуі заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно позиції ВСУ викладеною в ухвалі ВСУ від 15 грудня 2010 року по справі № 6-20213св0, в справах у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Отже, надання належних доказів, про які буде йти мова, це обов'язок відповідача.

Якщо відповідач не має змогу підтвердити кожну обставину, то суду, з урахуванням ч.1 ст.60 ЦПК України, зобов'язаний задовольнити позовні вимоги та визнати звільнення незаконним.

Положеннями ст.29 КЗпП України визначено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Разом з тим, судом встановлено, що в порушення, вищевказаної норми Закону, ОСОБА_1 при прийнятті на роботу не був проінформуваний під розписку про умови праці, не був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, йому не було визначене робоче місце.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та частково визнані представником відповідача в частині того, що ОСОБА_1 при прийнятті на роботу не був проінформуваний під розписку про умови праці, не був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку Підприємства.

А надане відповідачем в судовому засіданні розпорядження від 11 квітня 2016р. про закріплення за ОСОБА_1 робочого місця у боксі №3 біля автомобіля по вул.Заводська, 171 в м.Хмельницькому, суд до уваги не приймає, оскільки таке розпорядження не було доведено до відома ОСОБА_1 під розписку, як того вимагають положеннями ст.29 КЗпП України.

Аналізуючи наказ про звільнення ОСОБА_1, суд приходить висновку про те, що підставою для його звільнення, відповідачем зазначено вчинення ОСОБА_1 прогулу - відступіть на роботі 12, 15, 16 серпня 2016р. без поважних причин.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 прогулу - відсутності на роботі 12, 15, 16 серпня 2016р. без поважних причин, представником відповідача надано акти про відсутність на роботі ОСОБА_1 без поважних причин з 09 год. по 17 год., впродовж робочого дня, відповідно 12, 15, 16 серпня 2016р. /а.с.14-14/ та Табель обліку робочого часу за серпнь 2016р. Підприємства /а.с.18/.

В судовому засіданні представник відповідача - директор Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» ОСОБА_2, з приводу вчинення позивачем прогулу та складання, вищевказаних актів пояснив, що ОСОБА_1протягом робочого дня 12, 15, 16 серпня 2016р. був відсутній на робочому місці - місці стоянки автомобіля по вул.Заводській в м.Хмельницькому.

Дану відсутність ОСОБА_1 було встановлено, виїздом комісії за вказаною адресою, та у зазначені дні ОСОБА_1 телефонували з приводу його прогулів, однак останній відмовився надати пояснення та підписати акти.

Судом встановлено, що вказані акти складені 17 год. 45 хв. директором, бухгалтером, фінансовим директором Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем», відповідно ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5

На даних актах міститься запис про те, що ОСОБА_1 «Приїхати для підпису в телефонному режимі відмовився».

Разом, з тим, ОСОБА_5 - бухгалтер Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем», будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, дала показання про те, що особисто вона не виїжджала із перевіркою, щодо встановлення факту відсутності ОСОБА_1 на роботі 12, 15, 16 серпня 2016р. - на місці стоянки автомобіля по вул.Заводській в м.Хмельницькому, в зв'язку з чим не може підтвердити даний факт. Акти були нею підписані зі слів директора ОСОБА_2, та фінансового директора ОСОБА_4

Крім того, директор Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» ОСОБА_2 в суді визнав, що в дні складання актів про відсутність ОСОБА_1 на роботі, з метою виявлення його відсутності він та ОСОБА_4 не були присутні протягом усього робочого дня тобто, як зазначено у Актах з 09 год. до 17 год., 12, 15, 16 серпня 2016р. на місці стоянки автомобіля по вул.Заводській в м.Хмельницькому.

Усе вищенаведене свідчить про те, що відповідач не виявив факт відсутності позивача на робочому місці, а отже факт вчинення позивачем прогулу - не доведено.

З актами про невихід на роботу позивача не було ознайомлено, а отже він не міг відмовлятися від давання пояснень з приводу зазначених обставин.

У зв'язку із тим, що при складанні актів про відсутність на роботі позивача 12, 15, 16 серпня 2016 року було допущено грубе порушення закону, тому наказ директора Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» №10 від 16 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади водія на підставі п.4 ст.40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося без достатніх на те підстав, з порушенням процедури звільнення, а тому останній повинен бути поновлений на роботі в Приватному підприємстві фірма «Торговий Дім Едем» на посади водія з 16 серпня 2016р.

Відповідно до ст.235 КЗпП України: у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Так, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Постанови КМ України від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, в даній справі звільнення.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням

заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п. 8 Постанови № 100).

Вiдповiдно до абз. 6 пункту 2 Порядку №100 час, протягом якого працiвник згiдно з чинним законодавством або з iнших поважних причин не працював i за ним не зберiгався заробiток або зберiгався частково, виключається з розрахункового перiоду пiд час обчислення середньої заробiтної плати у всiх випадках, передбачених Порядком.

Як вбачається з даних довідки Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» №7 від 10.10.2016р. /а.с.55/ заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують його звільненню, становила 3100 грн. (1500 грн. /червень/ + 1600 грн. /липень/), тому середньоденна (годинна) заробітна плата для обчислення оплати часу вимушеного прогулу складає 72,09 грн. (3100 грн. : 43 робочі дні).

Враховуючи той факт, що позивач був незаконно звільнений 16 серпня 2016 року, тому підлягає виплаті працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5046,3 грн. (72,09 грн. х 70 днів /з 16 серпня 2016 року і по день постановлення рішення суду - 23 листопада 2016 року/).

Крім того, у відповідності з положеннями ст.237-1 КЗпП України, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування на його користь 500 грн. моральної шкоди, оскільки мало місце порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення 6602 грн. заборгованості по заробітній платі, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так, в обґрунтування позову позивач посилається на ті обставини, що за період роботи з 12 квітня по 16 серпня 2016р. водієм у Приватному підприємстві фірма «Торговий Дім Едем» йому взагалі не виплачувалась заробітна плата і розмір заборгованості становить 6602 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення 6602 грн. заборгованості по заробітній платі, позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності обставин, які б давали підстави вважати про наявність такої заборгованості по заробітній платі.

Натомість твердження позивача, що грошові кошти, що перераховувались на його картку у ПАТ «ПРИВАТБАНК» є лише грошовими коштами на відрядження, оплату пального для автомобіля, його ремонт, тощо, спростовуються наступними доказами.

Так, згідно даних довідки про отримання заробітної плати Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» за період роботи ОСОБА_1 виплачувалась заробітна плата всього - 5604,56 грн. та додаткова винагорода за виконані роботи - 21 338, 98грн. /а.с.54/.

Вказані данні повністю співпадають з даними платіжної відомості №1 про виплату заробітної плати ОСОБА_1, де міститься власноручний підпис позивача, про отримання зазначених грошових коштів /а.с.19/; з даними платіжних доручень №94 від 12.05.2016р., №104 від 26.05.2016р. /а.с.20/, №102 від 24.05.2016р. /а.с.21/, №128 від 15.06.2016р., №118 від 06.06.2016р. /а.с.22/, №143 від 05.07.2016р., №149 від 14.07.2016р. /а.с.23/, №154 від 21.07.2016р. /а.с.24/; даними виписки про рух коштів по картці позивача у ПАТ «ПРИВАТБАНК» за період з 28.04.2016р. по 11.08.2016р. /а.с.25-28/; даними довідки про доходи позивача за період квітень-серпень 2016р. /а.с.55/.

За таких обставин позовні вимоги позивача про стягнення 6602 грн. заборгованості по заробітній платі з Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» задоволенні не підлягають, оскільки суду не доведені.

Крім того, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1378 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» №10 від 16 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади водія на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді водія Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» з 16 серпня 2016 року

Стягнути з Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» на користь ОСОБА_1 5046,3 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 500 грн. моральної шкоди.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства фірма «Торговий Дім Едем» на користь держави 1378 грн. судового збору.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд.

Суддя: