Справа № 307/2485/13-ц
Провадження № 4-с/307/20/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Розман М.М.

при секретарі Цех Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів скаргу ОСОБА_1 на дії посадових осіб ДВС Тячівського рай управління юстиції та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав скаргу на дії посадових осіб ДВС Тячівського рай управління юстиції та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції знаходилося виконавче провадження № 49683862 з примусового виконання виконавчого листа № 307/2485/13-ц, виданого 17 березня 2014 року Тячівським районним судом про усунення ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0738 га., розташовану по вул. Незалежності (Леніна) № 145 в м. Тячів шляхом зобовязання ОСОБА_2 знести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди, розташованої по вулиці Незалежності (Леніна) № 143 у м. Тячів та перенести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди на відстань не менше одного метра від межі меж земельними ділянками, розташованими по вул. Незалежності (Леніна) № 145 та по вул. Незалежності (Леніна) 143.

23.03.2016 року представник боржника у виконавчому провадження ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що є сторонами вищезазначеного виконавчому провадженні, керуючись ст. 175 ЦПК України, ч. З ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок та для задоволення своїх прав та законних інтересів, підписали мирову угоду, за якою:

1. Стягувач погоджується з метою мирного врегулювання спору прийняти від боржника грошові кошти у розмірі 3000,00 (три тисячі) доларів США та частину земельної ділянки шириною 1,5 метра по всій межі, що проходить між земельними ділянками стягувана та боржника, починаючи від труби газопостачання, яка проходить над земельними ділянками боржника і стягувача, загальною площею 71 метр квадратний;

2. Стягувач погоджується з метою мирного врегулювання спору відмовитись від позовних вимог щодо усунення перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0738 га., розташовану по вул. Незалежності (Леніна) № 145 в м. Тячів шляхом зобовязання ОСОБА_2 знести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди, розташованої по вулиці Незалежності (Леніна) № 143 у м. Тячів та перенести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди на відстань не менше одного метра від межі меж земельними ділянками, розташованими по вул. Незалежності (Леніна) № 145 та по вул. Незалежності (Леніна) 143;

3.Боржник погоджується з метою мирного врегулювання спору сплатити 3000,00 доларів США при підписанні мирової угоди шляхом передачі коштів у готівковій формі під розписку стягувачу та відступити частину земельної ділянки шириною 1.5 метра по всій межі, що проходить між земельними ділянками стягувача та боржника, починиючи від труби газопостачання, яка проходить над земельними ділянками боржника і стягувача, загальною площею 71 метр квадратний;

4.Стягувач заявляє, що у разі належного виконання пункту 3 даної мирової угоди він не матиме до боржника будь-яких майнових претензій з предмету позову;

5.Боржник і стягувач домовилися, що будь-які витрати, повязані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, покладаються на боржника;.

6.Боржник і стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь- яких третіх осіб, в тому числі й держави;

7.Дана мирова угода набуває чинності з дня її затвердження у суді шляхом винесення ухвали про визнання мирової угоди і є обовязковою для виконання стягувачем та боржником.

13.04.2016 року Тячівським районним судом було винесено ухвалу, якою визнано вказану мирову угоду.

21.04.2016 року державним виконавцем керуючись п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Дану постанову скаржник вважає незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм Закону, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державним виконавцем в розріз з правами та законними інтересами сторін виконавчого провадження без перевірки виконання умов мирової угоди винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

З часу затвердження меирової угоди судом і до сьогоднішнього дня боржником у виконавчому провадження не вжито жодних дій щодо відступлення частини земельної ділянки шириною 1,5 метра по всій межі, що проходить між земельними ділянками стягувача та боржника, починаючи від труби газопостачання, яка проходить над земельними ділянками боржника і стягувана, загальною площею 71 м.кв.

Як випливає з пункту 5 Мирової угоди, боржник і стягувач домовилися, що будь-які витрати, повязані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї Мирової угоди, покладаються на боржника, а отже виготовлення технічної документації та інші заходи щодо відступлення частини земельної ділянки шириною 1,5 метра по всій межі, що проходить між земельними ділянками стягувача та боржника, починиючи від труби газопостачання, яка проходить над земельними ділянками боржника і стягувача, загальною площею 71 м.кв. покладено на боржника (відповідача).

Скаржник вважає, що невиконання умов мирової угоди є підставою для скасування мирової угоди, постанови про закінчення виконавчого провадження та слугує причиною для відновлення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки постанову про закінчення виконавчого провадження вони отримали 28.04.2016 року, то строк для оскарження закінчується 10.05.2016 року.

Просить поновити строк подачі скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.04.2016 року у виконавчому провадженні № 49683862.

Зобовязати відділ ДВС Тячівського районного управління юстиції відновити виконавче провадження № 49683862 з примусового виконання виконавчого листа № 307/2485/13-ц, виданого 17 березня 2014 року Тячівським районним судом про усунення ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0738 га., розташовану по вул. Незалежності (Леніна) № 145 в м. Тячів шляхом зобовязання ОСОБА_2 знести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди, розташованої по вулиці Незалежності (Леніна) № 143 у м. Тячів та перенести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди на відстань не менше одного метра від межі меж земельними ділянками, розташованими по вул. Незалежності (Леніна) № 145 та по вул. Незалежності (Леніна) 143..

В судовому засіданні скаржник і його представник заявлені вимоги підтримали посилаючись на викладені в письмовій скарзі обставини і просить скаргу задовольнити. Представник скаржника додатково пояснила, що ухвала суду про визнання морової угоди і закриття провадження у цивільній справі в судовому засіданні не оскаржена і є чинною. Строки на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження вони не пропустили, так як отримали копію постанови тільки 28.04.2016 року.

Представник відділу ДВС Тячівського рай управління юстиції в судовому засіданні проти скарги заперечив посилаючись на те, що оскаржувана постанова є првомірною і вона ґрунтується на вимогах ст. 49 ч.1 п.2 Закону України « Про виконавче провадження», а примусово виконати мирову угоду в межах даного виконавчого провадження неможливо. Просить в задоволення скарги відмовити.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, згідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2014 року ухвалено усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0738 га., розташовану по вул. Незалежності (Леніна) № 145 в м. Тячів шляхом зобовязання ОСОБА_2 знести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди, розташованої по вулиці Незалежності (Леніна) № 143 у м. Тячів та перенести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди на відстань не менше одного метра від межі меж земельними ділянками, розташованими по вул. Незалежності (Леніна) № 145 та по вул. Незалежності (Леніна) 143.

Вказане рішення звернуто до виконання, 17 березня 2014 року видано виконавчий лист, на виконання якого 18 грудня 2015 року постановою головного державного виконавця відділу ДВС Тячівського рай управління юстиції поновлено строк для предявлення виконавчого листа до виконання та відкрито виконавче провадження.

У ході здійснення зазначеного виконавчого провадження сторони виконавчого провадження уклали між собою мирову угоду, яка визнана судом згідно до ухвали Тячівського районного суду від 13 квітня 2016 року, за змістом якої стягувач погоджується з метою мирного врегулювання спору прийняти від боржника грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США та частину земельної ділянки шириною 1.5 метра по всій межі, що проходить між земельними ділянками стягувана та боржника, починиючи від труби газопостачання, яка проходить над земельними ділянками боржника і стягувача, загальною площею 71 метр квадратний. Стягувач погоджується з метою мирного врегулювання спору відмовитись від позовних вимог щодо усунення перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0.0738 га., розташовану по вул. Незалежності (Леніна) № 145 в м. Тячів шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди, розташованої по вулиці Незалежності (Леніна) № 143 у м. Тячів та перенести фундамент та стіну будівлі надвірної споруди на відстань не менше одного метра від межі між земельними ділянками, розташованими по вул. Незалежності (Леніна) № 145 та по вул. Незалежності (Леніна) 143. Боржник погоджується з метою мирного врегулювання спору сплатити 3000 доларів США, при підписанні мирової угоди шляхом передачі коштів у готівковій формі під розписку стягувачу та шляхом укладення договору купівлі-продажу відступити частину земельної ділянки шириною 1.5 метра по всій межі, що проходить між земельними ділянками сягувача та бржника, починиючи від труби газопостачання, яка проходить над земельними ділянками боржника і стягувача, загальною площею 71 м.кв. Стягувач заявляє, що у разі належного виконання пункту 3 даної мирової угоди він не матиме до боржника будь-яких майнових претензій з предмету позову. Боржник і стягувач домовилися, що будь-які витрати, повязані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї мирової угоди, покладаються на боржника. Боржник і стягувач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави. Дана мирова угода набуває чинності з дня її визнання у суді шляхом постановлення ухвали про визнання мирової угоди і є обовязковою для виконання стягувачем та боржником.

У звязку з цим постановою головного державного виконавця відділу ДВС Тячівського рай управління юстиції від 21 квітня 2016 року вказане виконавче провадження закінчене на підставі ст..ст. 49 ч.1 п.2, 50 Закону України « Про виконавче провадження». Достовірних даних про дату її вручення стягувану представником ДВС не надано, а тому строки її оскарження не можна вважати порушеними.

Скаржник вважає, що оскільки умови мирової угоди не виконані, то невиконання умов мирової угоди є підставою для скасування мирової угоди, постанови про закінчення виконавчого провадження та слугує причиною для відновлення виконавчого провадження.

Разом з цим, відповідно до ч.1 п.2 ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження», на яке посилається субєкт оскарження у оскаржуваній постанові виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що скаржником і його представником в судовому засіданні не спростовано доводів представника ДВС про наявність в даному випадку правової підстави, передбаченої ст. 49 ч.1 п.2, 50 Закону України « Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження.

При вирішенні заявлених вимог про відновлення виконавчого провадження, суд враховує вимоги ст.. 50 ч.1 Закону України « Про виконавче провадження», відповідно до якої Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таких випадків і правових підстав для відновлення виконавчого провадження скаржником і його представником не наведено.

Крім цього, суд констатує, що відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди( 13 квітня 2016 року) вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

А тому, у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-274цс15.

Вказаний правовий висновок Верховного Суду України, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до вимог ст.. 387 ч.1 і 3 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що скаржником і його представником в даному випадку не доведено, що при прийнятті оскаржуваної постанови було допущено порушення закону та прав чи свобод заявника, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст.. 384-389 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії посадових осіб ДВС Тячівського рай управління юстиції та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя Тячівського районного суду: М.М.Розман