БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/277/16
Справа № 356/1803/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Дудар Т.В.,

за участю секретаря Харченко Ж.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народилась донька, ОСОБА_3, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за номером 109, видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1. Відповідно до рішення Березанського міського суду Київської області від 08 жовтня 2014 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини заробітку (доходу), починаючи з 03 вересня 2014 року і до закінчення навчання, тобто до 01 липня 2016 року, а в разі продовження дитиною навчання, не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. На даний момент донька проживає разом із позивачем. Відповідно до типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 05 вересня 2013 року ОСОБА_3 навчалася з 01 вересня 2013 року по 27 червня 2016 року у Вищому навчальному закладі «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося». За цей час позивач понесла додаткові витрати на оплату за проживання доньки у гуртожитку у сумі 5790 гривень. Згідно із умовами договору про підготовку, підвищення кваліфікації та надання інформаційно-консультативних послуг від 30 серпня 2014 року ОСОБА_3 з 08 вересня 2014 року по 17 листопада 2014 року пройшла підготовку за програмою курсу «Профі-масажист» у «Центрі розвитку салонного бізнесу «Партнер +». За цей час ОСОБА_1 понесла додаткові витрати на оплату за надання освітньої послуги у сумі 2508 гривень Донька ОСОБА_3 дуже хотіла продовжити навчання та здобути повну вищу освіту. З 01 вересня 2016 року ОСОБА_3 на підставі договору від 23 серпня 2016 року № 28-2-16 м «Про надання освітніх послуг» є студентом 2 курсу очної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за спеціальністю «Медицина» Приватного навчального закладу Київський медичний університет УАНМ. Термін дії зазначеного договору з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2021. Половина вартості навчання за один рік становить 1750 гривень. Позивач зазначила, що вона працює у бюджетній установі і її заробітної плати не вистачає для повноцінного забезпечення повнолітньої доньки в період її навчання. Тому просила суд утримати на її користь з ОСОБА_2 половину понесених нею витрат на оплату проживання ОСОБА_3 у гуртожитку під час її навчання з 01 вересня 2013 року по 27 червня 2016 року у Вищому навчальному закладі «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося» у сумі 2895 гривень, половину понесених нею витрат на оплату за надання освітньої послуги ОСОБА_3 під час її підготовки за програмою курсу «Профі-масажист» з 08 вересня 2014 року по 17 листопада 2014 року у «Центрі розвитку салонного бізнесу «Партнер +» у сумі 1254 гривні та утримувати щорічно на користь позивача з ОСОБА_2 витрати на навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 вересня 2016 року і до 30 червня 2021 року та судовий судовий збір на користь держави.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову він заперечив. Крім того у письмових запереченнях ОСОБА_2 зазначив, що на даний час сплачує аліменти у розмірі 1100 гривень і, на його думку, вказаних коштів достатньо для забезпечення повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, якщо в силу особливих (виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати з платника аліментів.

За змістом ст. 185 СК України такі витрати є додатковими, понад витрат, понесених у звичайному житті та викликані виключними обставинами.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). Як вбачається з копії виконавчого листа Березанського міського суду Київської області від 11 листопада 2014 року у справі № 356/1232/14-ц, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку (доходу), починаючи з 03 вересня 2014 року і до закінчення навчання, тобто до 01 липня 2016 року, а в разі продовження навчання, то не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку (а.с. 9). З пояснень позивача встановлено, що відповідач у жовтні та листопаді 2016 року сплатив на утримання дитини по 1100 гривень щомісячно.

Однак, стороною позивача, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено належним чином обставини, які можуть вважатись особливими в розумінні ст. 185 СК України, не доведено необхідності нести такі додаткові витрати.

Доводи позивачки щодо необхідності стягнення на її користь додаткових витрат на проживання дитини в гуртожитку, проходження спеціальних курсів масажу, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій, на думку суду не можна віднести до витрат, що викликані особливими обставинами, вони не є додатковими витратами, належать до поточних витрат, участь у яких покривається аліментними платежами відповідача, які здійснювались ним у вказаний період.

Суд критично оцінює вказані позовні вимоги, визначені позивачем як додаткові витрати, пов'язані з вихованням доньки. Витрати на оплату проживання ОСОБА_3 у гуртожитку під час її навчання з 01 вересня 2013 року по 27 червня 2016 року у Вищому навчальному закладі «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося» у сумі 2895 гривень, половину понесених нею витрат на оплату за надання освітньої послуги ОСОБА_3 під час її підготовки за програмою курсу «Профі-масажист» з 08 вересня 2014 року по 17 листопада 2014 року у «Центрі розвитку салонного бізнесу «Партнер +» у сумі 1254 гривні додатковими у розумінні ст. 185 СК України вважатись не можуть.

Суд вважає, що відвідування курсів масажу не є обставиною, яка потребує саме додаткових витрат. На переконання суду, відвідування такого закладу спрямоване лише на покращення розвитку, підвищення її рівня освіти для підготовки повнолітньої дитини до самостійного дорослого життя. В силу вимог ч. 3 ст. 150 СК України, готування дитини до самостійного життя є прямим обов'язком батьків, який не кореспондується з обов'язком нести додаткові витрати, і відвідування дитиною курсів масажу є лише способом виконання батьками цього обов'язку, який заслуговує на увагу, однак не підтверджує існування особливих обставин.

Щодо позовної вимоги про утримання щорічно на користь позивача з ОСОБА_2 витрати на навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 вересня 2016 року і до 30 червня 2021 року, то суд приходить до висновку, що вона також не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії виконавчого листа Березанського міського суду Київської області від 11 листопада 2014 року у справі № 356/1232/14-ц, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку (доходу), починаючи з 03 вересня 2014 року і до закінчення навчання, тобто до 01 липня 2016 року, а в разі продовження навчання, то не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку (а.с. 9).

Згідно із довідкою № 343 від 06 вересня 2016 року, виданою Приватним навчальним закладом «Київський медичний університет УАНМ», ОСОБА_3 дійсно є студентом 2 курсу медичного факультету вказаного навчального закладу, форма навчання: денна, на контрактній основі (а.с. 15). Відповідно до договору від 23 серпня 2016 року № 28-2-16 м «Про надання освітніх послуг» ОСОБА_3 є студентом 2 курсу очної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст» за спеціальністю «Медицина» Приватного навчального закладу «Київський медичний університет УАНМ». Термін дії зазначеного договору з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2021.

Згідно із п. 20 згаданої вище Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8), тобто станом на 30 червня 2021 року (дату закінчення навчання) ОСОБА_3 виповниться 24 повних роки. Фактично обов'язок сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 років на ОСОБА_2 вже покладено рішенням Березанського міського суду Київської області від 08 жовтня 2014 року.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 10, 11, 58- 60, 212, 214, 367 ЦПК України, ст.180-184, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Дудар