АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року про повернення позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2016 року підсудність розгляду вищезазначеної справи визначена Святошинському районному суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2016 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2016 року позовну заяву - визнано неподаною і повернуто позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. В скарзі посилався на порушення судом норм процесуального права не відповідність висновків суду дійсним обставинам справи .

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, який доводи скарги підтримав, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 119 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви, яка подається до суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, виходив з того, що останнім не виконані вимоги ухвали суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом термін.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується тому, що суд першої інстанції, постановив ухвалу без належного врахування обставин, що мають значення для справи та невірно застосував положення процесуального права.

Так, в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зі змінами та доповненнями роз'яснено, що частиною першою статті 9 Закону № 3674-VI передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому місце розгляду справи судом визначається відповідно до вимог закону, зокрема статей 107-114, 251, 257, 260, 269, 287, 291, 323, 363, 389-1, 389-7, 392, 400ЦПК.

Встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи (стаття 121 ЦПК) і одночасно цією ж ухвалою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, вирішує питання про повернення помилково сплаченого судового збору.

Якщо судовий збір було сплачено за місцем подання позову (заяви, скарги) до суду, а потім матеріали справи було передано в порядку статті 116 ЦПК до іншого суду, то останній не вправі у зв'язку з цим повертати відповідну заяву чи скаргу, посилаючись на відсутність належних доказів сплати судового збору, оскільки після відкриття провадження у справі положення статті 121 ЦПК застосовуватись не можуть, а визначальним є сам факт сплати судового збору, що підтверджується відповідними документами, та надходження суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевіривши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що звертаючись до апеляційного суду з даним позовом в порядку ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», позивачем було сплачено 551,20 грн. судового збору, що підтверджується оригіналом квитанції №68 від 25.08.2016 року (а.с. 27).

При цьому, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції встановивши, що кошти сплачені не на рахунок Святошинського районного суду м. Києва, не вирішив питання про повернення помилково сплаченого судового збору, який був сплачений на рахунок Апеляційного суду м. Києва.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом був порушений порядок вирішення питання відкриття провадження, за вищенаведених обставин.

Суд повинен був повернути суму сплаченого судового збору та запропонувати позивачеві сплатити судовий збір на вірний рахунок або за наявності квитанції №68 від 25.08.2016 року вважати, що судовий збір сплачено, хоча і не на той рахунок, оскільки подвійна сплата судового збору за подання позовної заяви не передбачена законом.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги, колегія суддів роз'яснює наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зі змінами та доповненнями, Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Таким чином, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково, так як питання щодо розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги підлягає розгляду судом першої інстанції при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року скасувати, а питання про відкриття провадження передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: