Ухвала

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно; за позовом третьої особи - ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

- за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

05 серпня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду ізпозовом до ОСОБА_5 про визнання за позивачами, на підставі ч. 4 ст. 1266, ст.ст. 1261, 1216-1218, 1267, 1274 ЦК України, права спільної часткової власності по Ѕ частці за кожним на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,4387 га та земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,0683 га, як спадкове майно після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, який був спадкоємцем ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла двоюрідна сестра їх батька ОСОБА_8, а їх двоюрідна тітка - ОСОБА_9

ОСОБА_8 - спадкоємець за правом представлення після смерті ОСОБА_9, заповіту не залишив, а тому відкрилася спадщина за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Дружина позивача ОСОБА_3 - позивачка ОСОБА_5 від спадщини відмовилася, подавши заяву до нотаріальної контори, а тому позивачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_8

Зазначене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 вересня 2013 року, видане Першою Рівненською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2 - 268 та рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 21 жовтня 2013 року.

05 жовтня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкові права не зміг, оскільки помер.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 08 жовтня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної часткової власності, по ј частині кожному, як спадкоємцями за законом після смерті двоюрідної тітки ОСОБА_9 на:

- земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,4387 га та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28 серпня 2006 року, кадастровий номер НОМЕР_2;

- земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,0683 га та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 28 серпня 2006 року, кадастровий номер НОМЕР_4;

- на земельну частку (пай) у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), яку ОСОБА_9 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2001 року.

Позов третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідною племінницею ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, по лінії двоюрідного брата останньої, а батька ОСОБА_6, ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємицею за законом після смерті двоюрідної тітки ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на Ѕ частину спадкового майна, зокрема, на:

- - земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,4387 га та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28 серпня 2006 року, кадастровий номер НОМЕР_2;

- - земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,0683 га та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 28 серпня 2006 року, кадастровий номер НОМЕР_4;

- - на земельну частку (пай) у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), яку ОСОБА_9 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2001 року.

-

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить змінити рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 жовтня 2015 року в частині часткового задоволення первісного позову, а саме, ухвалити рішення про збільшення часток, що підлягають до спадкування відповідно по Ѕ частині кожному.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши їх відповідно до матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

В матеріалах справи відсутня ухвала суду першої інстанції про залучення третьої особи за первісним позовом, відсутня ухвала про прийняття позовної заяви ОСОБА_6, як третьої особи, не залучено до участі нотаріуса.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними. Проте розмір часток може бути змінений спадкоємцями за взаємною згодою (усною або письмовою). Спадкоємці, які одержали свідоцтво про право на спадщину, можуть провести поділ спадкового майна в натурі (реальний поділ) відповідно до отриманих часток (стаття 1267 ЦК України). Якщо згоди щодо поділу майна спадкоємцями не досягнуто, поділ спадку проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі віднесені до п'ятої (останньої) черги спадкування за законом. Ступінь спорідненості визначається за числом народжень, що відділяють родича від спадкодавця, не враховуючи народження самого спадкодавця (стаття 1265 ЦК України).

Якщо хтось із спадкоємців вчасно подав заяву до нотаріальної контори, але не встиг її прийняти у зв'язку зі смертю, то діє спадкування за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.Спадкоємці за усною угодою між собою можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них, якщо це стосується рухомого майна. Розмір часток на спадкування нерухомого майна або транспортних засобів спадкоємці можуть змінити за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом.

Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну, крім випадків коли спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Згідно з чинним законодавством земельна частка (пай) набувається у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину, якщо вона увстановленому порядку належала спадкодавцеві та її було включено до складу спадкового майна.

Зазначені обставини суди попередніх інстанцій не врахували при визначені часток у спадщині кожному спадкоємцеві, що призвело до неправильного вирішення спору.

Крім того, суд не повинен в своєму рішенні надавати оцінку поведінці сторін у справі в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України судові рішення підлягають скасуванню, з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 жовтня 2015 року скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко