РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку з прибудинковими приміщеннями, які знаходяться по вул. Героїв Крут (Комунарів), 45 в м. Хмельницькому, транспортних засобів марки ЗИЛ-130 державний номерний знак НОМЕР_1 та марки ЗИЛ-130 державний номерний знак НОМЕР_2, посилаючись на те, що воно було набуто за час шлюбу. Однак, в добровільному порядку провести поділ майна подружжя відповідач відмовляється.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що у відповідача відсутні на праві власності вказані транспортні засоби. Крім того, ? частки житлового будинку з надвірними прибудовами належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 квітня 1991 року, а тому не є спільним майном подружжя.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають в шлюбі з 19 липня 2001 року. ? частки житлового будинку з надвірними прибудовами належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 квітня 1991 року, а тому не є спільним майном подружжя.

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів, які б вказували на

набуття сторонами спірних транспортних засобів за час їхнього шлюбу.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 69, 70 ч. 1 СК України, ст. 368 ч. 3 ЦК України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку з прибудинковими приміщеннями, які знаходяться по вул. Героїв Крут (Комунарів), 45 в м. Хмельницькому, транспортних засобів марки ЗИЛ-130 державний номерний знак НОМЕР_1 та марки ЗИЛ-130 державний номерний знак НОМЕР_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

05.12.2016