Справа № 310/5188/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказуючи, що вона та відповідач перебувають у шлюбі з 09 січня 2016 року. Від шлюбу у них 22 березня 2016 року народилась ОСОБА_3, яка проживає з нею на знаходиться на її утриманні. Щомісячні витрати на дитину складають близько 6 338 грн. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має постійний дохід, оскільки працює в Російській Федерації і отримує 15 000 грн. заробітної плати. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує державну допомогу в розмірі 860 грн. і знаходиться у важкому матеріальному становищі, але відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання.

Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 3 169 грн., а також на її утримання в розмірі 1 500 грн..

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала і просила їх задовольнити, пояснивши суду, що в неї відсутні докази, які підтверджують розмір доходів відповідача. Зі слів відповідача їй відомо, що він отримує дохід у розмірі 15 000 грн..

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у письмових запереченнях та у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і зазначив, що ОСОБА_2 проживає в Російській Федерації, але постійного місця роботи не має і перебивається тимчасовими заробітками. Він має можливість сплачувати щомісячно по 500 грн. на дружину та дитину.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із свідоцтва про народження від 24.03.2016 р. видно, що батьками малолітньої ОСОБА_3 є позивач та відповідач по справі (а.с.6).

Згідно довідки ОСББ «Злагода» від 26.10.2016 року ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню на підставі ст. 180 Сімейного кодексу України, оскільки батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненню дитиною трьох років.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася 22.03.2016 року, тобто на день розгляду справи у позивача є право на утримання, що передбачене ст. 84 ч. 2 СК України, оскільки дитина проживає з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоровя та матеріальне становище дитини;

стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд бере до уваги, що позивачем не надано доказів, які підтверджують матеріальне становище дитини та необхідність щомісячних витрат на дитину в розмірі 6 338 грн.. Позивачем також не надано жодного доказу, який би характеризував матеріальний стан відповідача.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 має дохід у розмірі 15 000 грн. не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач отримує мінливий дохід, стягнення з відповідача за іншими виконавчими документами відсутні, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно.

Поясненнями представника відповідача встановлено, що останній має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд бере до уваги довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради за якою ОСОБА_1 щомісячно отримує грошову допомогу в розмірі 860 грн.,а також те, що вона здійснює догляд за малолітньою дитиною, а тому її можливості працевлаштуватися та отримувати дохід обмежені.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 500 грн. щомісячно.

Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Позивач звернулась з позовом до суду 27.07.2016 року, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти з цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи також належать витрати на правову допомогу.

Постановою Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно роз'яснень п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

26.07.2016 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.11).

27.07.2016 року між сторонами договору було складено акт №1/21 виконаних робіт (а.с.13).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера адвокат ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 2000 грн. (а.с.12).

Приймаючи до уваги кількість судових засідань, що проведені за участю представника відповідача, тривалість часу надання адвокатом правової допомоги ОСОБА_1, кількість підготовлених та складених ним процесуальних документів, граничний розмір компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України в сумі 2000 грн..

На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 79, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 84, 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27.07.2016 року і до досягнення дитиною трьох років.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 1102,4 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя