Справа № 202/932/16-ц
Провадження № 2/202/998/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Мороза В.П.,

при секретарі : Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач з вище зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 серпня 2006 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

16 вересня 2009 року згідно договору дарування квартири ОСОБА_6 подарувала відповідачці ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

10 вересня 2015 року, ОСОБА_3 згідно договору купівлі - продажу відчужила квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_7.

Вище вказаний договір купівлі - продажу на думку позивача, є недійсним, оскільки його було укладено без попередньої згоди органу опіки і піклування, чим порушені майнові права неповнолітньої дитини.

У своїй заяві позивач просить визнати не дійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та застосувати наслідки недійсності правочину, а саме - скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з огляду на підстави зазначені в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в задоволені в повному обсязі. Оскільки, посилання позивача на визнання правочину недійсним, а саме укладення договору купівлі-продажу майна, яке належить їй особисто на праві власності, відповідно до договору дарування з підстав відсутності попередньої згоди органу опіки та піклування не є підставою для задоволення позовних вимог позивача та суперечать нормам чинного законодавства.

Звернула увагу суду на те, що на момент відчуження квартири позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували в розлученні та не проживали спільно. Відповідачка зареєстрована разом з малолітньою дитиною ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 , але проживають за адресою АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просила відмовити в повному обсязі, пояснивши суду що оформлення угоди купівлі-продажу нерухомого майна на момент його укладення не суперечили вимогам чинного законодавства, не перешкоджали інтересам неповнолітньої дитини та власнику вказаної квартири.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатолівна в судове засідання не з'явилась про час та місце була повідомлена належним чином.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 пояснили, що їм відомо про факт дарування вище зазначеної квартири.

Свідок ОСОБА_6, пояснила, що договір дарування було укладено за її згодою, а рішення щодо обрання сторони, яка отримає дар, приймав ОСОБА_1.

Представником Служби у справах дітей Індустріального району надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, відповідачів, свідків та дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

ОСОБА_3 проживала разом з малолітньою дитиною ОСОБА_2 на момент укладання договору та є зареєстрованою на день розгляду справи за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується

Так, судом встановлено, що 16 вересня 2009 року, було укладено договір дарування квартири відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3, а ОСОБА_3 прийняла у дар квартиру номер АДРЕСА_1

Договір дарування на ім'я ОСОБА_3 є дійсним, та в ньому не вказано, що однією з сторін є малолітня дитина - ОСОБА_2 або те що вона отримала вказане нерухоме майно у свою власність на користь малолітньої дитини, її сина ОСОБА_2, в зв'язку чим останній не набув права власності на квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчужені жилих приміщень та купівлі нового житла.

На момент розгляду цивільної справи, відповідач ОСОБА_3 не була позбавлена батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_2 та їх сім'я не перебувала на обліку Служби у справах дітей Індустріального району .

Неповнолітній ОСОБА_2 постійно мешкав з матір'ю та був зареєстрований за місцем реєстрації відповідача.

Вирішуючи спори про захист прав дітей під час укладання договорів, суди повинні в кожному конкретному випадку перевіряти право користування житловим приміщенням дитиною, яке може грунтуватися на документальній підставі та на вимогах чинного законодавства відповідно до ст.405 ЦК України .

Отже, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації від 26.05.2016 року (вих.№1338/4) малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаний в відомостях про реєстрацію матері-ОСОБА_3, яка з 19.04.2010 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_9.

Відповідно довідки навчального закладу КЗО «Спеціалізованої школи №13№ ДМР, неповнолітній ОСОБА_2 начається в 1-му класі та мешкає за адресою АДРЕСА_10.

10 вересня 2015 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що не суперечить статті 316 та 346 ЦК України.

На момент укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 квартира перебувала у праві власності ОСОБА_3, яка мала право розпорядитися своїм майном (квартирою) на власний розсуд, згідно ст. 317, 319 ЦК України.

Доводи позивача щодо порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_2 2008 року народження, є безпідставними, з огляду на наступне.

ОСОБА_3 проживала разом з малолітньою дитиною ОСОБА_2 на момент укладання договору та є зареєстрованою на день розгляду справи за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки підписаної головою ОСББ по АДРЕСА_11 від 18 березня 2016 року № 37 ОСОБА_10, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 у період з 14.09.2009 року по 23.09.2015 року, ніхто не мешкав.

Посилання представника позивача на норми матеріального права за ст. 215 ЦК України є безпідставними, оскільки не підтверджується жодними доказами по справі, мають загальний характер без конкретних посилань на порушене право малолітньої дитини ОСОБА_2, як то передбачено Законом України «Про охорону дитинства».

Крім того, посилання позивача на порушення ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних осіб» не можуть бути взяті судом до уваги при прийняті рішення по справі, оскільки правочин вчинений відповідачем ОСОБА_3, як власником майна, згідно договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 не зменшує та не обмежує права і інтереси малолітнього сина, оскільки його місце проживання та реєстрації визначається за місцем проживання батьків ( матері) тобто за адресою м.Дніпропетровськ вулиця Янтарна 79/7/59.

Позивач ОСОБА_1 звертається до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини (сина) , однак підстав порушень прав та інтересів малолітньої дитини не довів, оскільки дитина мешкає з відповідачем та є зареєстрованою спільно з нею.

З огляду на вище викладене, заслухавши учасників процесу, враховуючи норми чинного законодавства щодо регулювання правовідносин з приводу недійсності правочину та їх вчинення, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись 29, 203, 215,216, 224 ЦК України, Законом України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Законом України «Про охорону дитинства» ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Златова Наталя Анатоліївна, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз