№639/4786/16-ц
№2/639/1699/16
29 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Іванової І.В.
за участю секретаря Тущенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, відділ реєстрації місця проживання у Жовтневому районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -
15 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою № 6 по вул. Тімірязєва, будинок 43 в м. Харкові.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Його мати, ОСОБА_4, за життя була основним квартиронаймачем вищевказаної квартири. 4 лютого 2015 року ОСОБА_4 померла. Після смерті матері у спірній квартирі окрім нього зареєстровані інші особи, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - донька позивача; та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - невістка позивача. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою з 15.10.2014 року. З моменту реєстрації (15.10.2014 року) та взагалі ніколи відповідач не проживала та не користувалась квартирою, її особисті речі в квартирі відсутні. Ніяких перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач стосовно відповідача не чинив. На момент реєстрації місця проживання у вищевказаній квартирі відповідач ОСОБА_2 була громадянкою ОСОБА_5 Федерації. У спірній квартирі вона була зареєстрована на її прохання для отримання посвідки на проживання в Україні. Відповідач була дружиною брата позивача ОСОБА_6, але завжди мешкала разом з ним за іншою адресою. 27 червня 2015 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті спілкування позивача з відповідачем припинилось та на сьогоднішній день місце її проживання йому невідоме. Позивач зазначив, що таким чином, жодних поважних причин, з яких відповідач не користується квартирою або перешкод у її проживанні за місцем реєстрації немає. Позивач змушений нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у квартирі відповідача. Оскільки, відповідач ніколи не проживала та зараз не проживає у вищевказаній квартирі (тобто не реалізує своє право на користування нею) понад півтора роки без поважних причин, витрати на утримання квартири не несе, за комунальні послуги не сплачує, факт її реєстрації у квартирі порушує його право та право третьої особи -ОСОБА_3, як члена його сімї, оскільки розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе він. Зазначене ставить його у скрутне матеріальне становище. Тому позивач вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом, з приводу визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності від 08.04.2014 року, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення аналогічні вищенаведеному.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом надання повідомлення до редакції газети Слобідський край».
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надали до суду заяву, згідно якої просили розглядати справу без участі їх представника та у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.6).
Мати позивача, ОСОБА_4, за життя була основним квартиронаймачем вищевказаної квартири. 4 лютого 2015 року ОСОБА_4 померла (а.с.7).
Після смерті матері позивача ОСОБА_4, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, окрім позивача зареєстровані інші особи, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - донька позивача; та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - невістка позивача (а.с.6).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за вищевказаною адресою з 15.10.2014 року. Однак з моменту реєстрації (15.10.2014 року) та взагалі ніколи відповідач не проживала та не користувалась квартирою, її особисті речі в квартирі відсутні.
Ніяких перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач стосовно відповідача не чинив. Цей факт підтверджується повідомленням Новобаварського ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області.
У звязку з тим, що відповідач не проживає у квартирі, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, чим обєктивно порушуються права позивача. Позивач вимушений сам сплачувати комунальні послуги за квартиру, які нараховуються і на відповідача ОСОБА_2 Зазначене ставить його у скрутне матеріальне становище.
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8В та ОСОБА_9, які підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають у цьому будинку та тісно спілкується з позивачем.
Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача.
Крім того пояснення свідків, не суперечать іншим доказам, які маються у матеріалах справи.
Поважних причин відсутності ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 судом не встановлено, а тому у суду є всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а у випадку відсутності з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку згідно ст. 72 ЖК України.
Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакші як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 10., ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
На думку суду позивач довів, що відповідач більш шести місяців не мешкає у спірній квартирі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 7, 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року N 1382 IV -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратили право користування квартирою № 6 по вул. Тімірязєва, будинок 43 в м. Харкові.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя І.В.Іванова