Справа № 348/1918/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2382/2016
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: апелянта та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 на ухвалу Надвірнянського районного суду від 26 жовтня 2016 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, у якому зазначено, що з 22 квітня 2001 року по 20 листопада 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Просила, розділити по ? частині спільне майно подружжя, а саме: домоволодіння житловий будинок з вбудованим магазином-кафетерієм, загальною площею 254,9 кв.м., житловою площею 92,8 кв.м., колодязь та земельну ділянку площею 0,075 га по вул. Горішній, 2а, в селищі Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, виділивши їй у власність ? частину. Призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу для вирішення можливості та варіантів реального розподілу спірного домоволодіння та земельної ділянки і встановлення їх вартості.

Також 26 жовтня 2016 року позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій посилається на те, що їй стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_4 має намір відчужити їхній спільний будинок, який був збудований під час шлюбу за їхні спільні кошти, користуючись тим, що право власності на будинок оформлено на нього. Просила забезпечити позов, заборонивши відчуження спірного майна, а саме домоволодіння (житловий будинок з вбудованим магазином-кафетерієм) та земельної ділянки.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 26 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з вбудованим магазином кафетерієм та колодязем, розташований за адресою: смт. Ланчин, вул. Горішня 2 «А» Надвірнянського району Івано-Франківської області, загальною площею 254,9 кв.м., житловою площею 92,8 кв.м., площею магазину 75,2 кв.м., зареєстрований на ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності № 19928042 від 03.04.2014 р.; земельну ділянку площею 0,075 га, кадастровий номер :09:004:0024, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровану на ОСОБА_4; земельну ділянку площею 0,075 га, кадастровий номер :09:004:0023, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстровану на ОСОБА_4, та заборонено вчиняти будь-які дії з вказаним майном, направлені на його відчуження, заборонено укладати угоди стосовно нього, проводити його реєстрацію та перереєстрацію.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 28 жовтня 2016 року виправлено описку в ухвалі Надвірнянського районного суду від 26 жовтня 2016 року про забезпечення позову, та вказано адресу розташування земельної ділянки площею 0,75 га, кадастровий номер :09:004:0024, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та земельної ділянки площею 0,075 га, кадастровий номер :09:004:0023, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) смт Ланчин, вул. Горішня, 2А, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Не погодившись з ухвалою Надвірнянського районного суду від 26 жовтня 2016 року, представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права. На думку апелянта, позивач не навела в заяві про забезпечення позову жодних обставин, підтверджених належними і допустимими доказами, щодо достатнього обґрунтування припущення про те, що ОСОБА_4 збирається відчужити частину майна та невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення вимог позивача.

Просив ухвалу Надвірнянського районного суду від 26 жовтня 2016 року скасувати, та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вислухавши апелянта та його представника, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції правильно керувався положеннями ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, обґрунтована та суд навів мотиви, з яких виходив, обираючи зазначений вид забезпечення позову.

Судом встановлено, що в провадженні Надвірнянського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, отже між сторонами існує спір майнового характеру з приводу поділу майна, придбаного під час шлюбу.

Підстави, види забезпечення позову, а також порядок розгляду заяви про забезпечення позову та виконання ухвали про забезпечення позову передбачений ст.ст. 151 - 153 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ст. 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, практика застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснена у Постанові Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р., відповідно до якої забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У п. 4 зазначеної постанови вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 квітня 2014 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, спірне майно житловий будинок з вбудованим магазином-кафетерієм, загальною площею 254,9 кв.м., житловою площею 92,8 кв.м., розташований за адресою, смт. Ланчин, вул. Горішна, 2а, належить відповідачу. За цією ж адресою розташовані і належать відповідачу земельні ділянки по 0,075 га, призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровими номерами :09:004:0024 та :09:004:0023 (а.с.5,6).

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції вірно врахував ймовірність відчуження відповідачем майна, що перебуває у його власності та прийшов до правильного висновку, що в даному випадку заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, визначивши вид забезпечення позову заборону відчуження будинку з вбудованим кафетерієм та земельних ділянок, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або привести до неможливості виконання рішення суду.

При тому слід врахувати, що такий вид забезпечення позову не перешкоджає власнику будинку та земельних ділянок володіти та користуватися цим майном напротязі усього часу розгляду справи судом.

А також, враховуючи, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення заяви позивача.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженої ухвали немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_5

ОСОБА_6