У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Львівського комунального підприємства «Дім» до ОСОБА_6 про визнання договорів укладеними та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Львівське комунальне підприємство «Дім» (далі - ЛКП «Дім») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_6 тривалий час не сплачує за надані житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 4 826 грн 89 коп., а також заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 вересня 2012 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 4 059 грн 89 коп., які позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ЛКП «Дім» заборгованість із централізованого опалення за період з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2015 року у розмірі 3 133 грн 11 коп. та заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2015 року у розмірі 4 826 грн 89 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 тривалий час не сплачувала за надані житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Станом на 31 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_6 за надані послуги становила 4 826 грн 89 коп., що утворилася за період з 01 вересня 2012 року, а заборгованість за послуги з централізованого опалення - 4 059 грн 89 коп.

З резолютивної частини рішення вбачається, що судом стягнута заборгованість по квартплаті та заборгованість за надані послуги з централізованого опалення.

Проте суди не взяли до уваги акти комісії, затверджені директором ЛКП «Дім» від вересня 2013 року, у яких зазначено, що при обстеженні квартири АДРЕСА_1 встановлено, що квартира ззовні утеплена та проведено ізоляцію. Роботи по ремонту виконані мешканкою вказаної квартири ОСОБА_7 за кошти у розмірі 6 674 грн 78 коп., які будуть відшкодовані за рахунок квартплати (а. с. 81, 82).

Враховуючи те, що оскільки є обов'язок виконавця послуг з утримання будинку проводити поточний ремонт, а ремонт будинку не проводився, ОСОБА_6 гарантовано оплатила ремонт за рахунок квартирної плати, про що домовилися з позивачем, суди не перевірили розмір заборгованості ОСОБА_6 в частині квартплати та передчасно прийшли до висновку про стягнення заборгованості саме в такому розмірі.

Отже, суди попередніх інстанцій у повному обсязі не з'ясували обставини справи, на надали належної оцінки доказам у справі, тому судові рішення в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги мають бути скасовані з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343−345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2016 року в частині стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 4 826 грн 89 коп. скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак