Провадження № 22-ц/773/1042/16 Категорія: 47 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

секретар Черняк О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено частково.

Ухвалено встановити між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 порядок користування земельною ділянкою площею 0,0570 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :31:095:0006, за адресою: м. Луцьк, вул. Левітана, 3 відповідно до другого варіанту розподілу висновку № 8 судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2015 року, що викладений у Схемі №2 експертизи, відповідно до якого:

- виділити в користування ОСОБА_4 частину земельної ділянки площею 285 кв.м., зображену на Схемі №2 зеленим кольором;

- виділити в користування ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 285 кв.м. зображену на схемі Схемі №2 червоним кольором.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору, 1759 (одну тисячу сімсот пятдесят девять) гривень 50 копійок витрат на проведення судової експертизи, та 500 (пятсот) гривень витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали, представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 07.01.2010 року належить квартира АДРЕСА_1, яка була придбана ним у попереднього власника ОСОБА_7

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.01.2010 року разом з квартирою позивач придбав 1/2 частину в спільній власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Левітана, 3 в м. Луцьку. При чому, відповідно до умов договору попереднім власником була відчужена саме ідеальна частка земельної ділянки.

Відповідачу ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2.

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0570 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :31:095:0006, за адресою: м. Луцьк, вул. Левітана, 3, вбачається, що 1/2 частина земельної ділянки належить відповідачу ОСОБА_2

Тобто, земельна ділянка належить сторонам в рівних частках.

Ідеальні частки співвласників не виділені в натурі, порядок користування не визначений у встановленому законом порядку.

Фактичний порядок користування не є обовязковим для виконання сторонами, за відсутності згоди на це хоча б однієї сторони, оскільки відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч. 2 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Висновком № 8 судової земельно-технічної експертизи від 30.11.2015 року визначено можливість встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між сторонами у відповідності з частками співвласників.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що другий варіант розподілу земельної ділянки відповідає найбільш ефективному використанню земельної ділянки сторонами, оскільки при такому варіанті частина земельної ділянки, виділена в користування позивача, не примикає в жодному місці до квартири відповідача, а земельний сервітут для обслуговування власної мережі побутової каналізації позивача є дотичним до дороги і не перериває площі земельної ділянки відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, прийшов до вірного висновку.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких доказів того, що між сторонами склався певний порядок користування земельною ділянкою, відповідачем не надано, більше того, не зазначив, який саме порядок має на увазі відповідач. Покликання на письмову заяву попереднього власника земельної ділянки є безпідставним, оскільки така заява не є належним доказом у справі. Крім того, у даній заяві не міститься будь-яких конкретних даних щодо певного порядку користування земельною ділянкою.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують правильність висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: