Справа №577/2353/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 22-ц/788/1584/16 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Побутсервіс», треті особи: приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу Пастушенко Людмила Володимирівна, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25.04.2016 року, укладений між ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» та ОСОБА_4 про продаж 1/20 частини будинку побуту загальною площею 1779,6 кв.м, по АДРЕСА_1 в частині продажу покупцю коридору пл. 11,4 кв.м, коридору пл. 6,4 кв.м, коридору 2 кв.м, санвузла 1,1 кв.м, сходової клітки площею16 кв.м, а також здійснити переведення на неї прав і обов'язків покупця за договором купівлі-продажу від 25.04.2016 року. Згодом, уточнивши свої вимоги (а.с. 46-48), просила: визнати договір купівлі-продажу частини будинку побуту від 25.04.2016 року недійсним; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу частини будинку побуту від 25.04.2016 року.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Зобов'язано Конотопське управління Державної казначейської служби України Сумської області повернути ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2200 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про визнання договору недійсним.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції порушені вимоги ч.2 ст. 59 ЦПК України і в матеріалах справи відсутні допустимі докази повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні за договором купівлі-продажу від 25.04.2016 року. Зазначає, що до уваги судом прийняті недопустимі докази, навіть не саме оголошення в газеті Факти», а те, що ТОВ «ВКФ Побутсервіс» видає за оголошення, пояснення свідків, повідомлення учасників спільної часткової власності про подальший продаж частки в спільному майні на торгах, яких не було 25.01.2016 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3 та її представників ОСОБА_19, ОСОБА_20, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_21, представників ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» - ОСОБА_22, ОСОБА_23, третьої особи - ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, нежитлове приміщення, колишній будинок побуту, по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 - 9/100 ч., ОСОБА_4 1/50 ч. і 1/20 ч., ОСОБА_6 - 3/200 ч., ОСОБА_7 - 3/200 ч., ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» - 191/500 ч., ОСОБА_8 - 1/50 ч., ОСОБА_9 - 1/50 ч., ОСОБА_10 - 1/50 ч., ОСОБА_11 -1/50 ч., ОСОБА_12 -3/100 ч., ОСОБА_13 - 1/125 ч., ОСОБА_14 -64/1200 ч., ОСОБА_24 - 64/1200 ч., ОСОБА_16 - 64/1200 ч., ОСОБА_17 - 1/100 ч., ОСОБА_18 1/100 ч. (а.с. 168-179, т. 1).

22 січня 2016 року зборами уповноважених представників ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» було прийнято рішення про продаж нежитлових приміщень та скорочення штату працівників.

Про продаж приміщень співвласники приміщень будинку побуту були повідомлені усно та через оголошення у газеті «Факти» (а.с. 102-103, т. 1, а.с. 74-76, т. 2). Газета «Факти» у січні 2015 року декілька разів дублювала оголошення про продаж.

Намір придбати приміщення на другому поверсі будинку побуту виявили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про що подали заяви на ім'я директора (а.с. 63-64, т. 1). 25 січня 2016 року відбулися збори уповноважених представників ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» щодо продажу приміщень. На дані збори були запрошені особи, які виявили бажання придбати приміщення, зокрема: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_25 Збори запропонували продати приміщення другого поверху за 240 000 грн. Під час продажу ОСОБА_4 запропонував найвищу ціну в розмірі 220 000 грн. Внаслідок цього збори уповноважених представників вирішили продати нежитлові приміщення площею 86,3 м. кв. на другому поверсі будинку побуту ОСОБА_4 за 220 000 грн.

25.04.2016 р. ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» та ОСОБА_4 уклали договір купівлі - продажу, за яким ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» продало, а ОСОБА_4 купив частину приміщень будинку побуту (АДРЕСА_1) на 2-му поверсі, а саме: коридор пл. 11,4 м. кв., коридор пл. 6,3 м. кв., приміщення перукарні пл. 13,6 м. кв., приміщення перукарні пл.12,8 м. кв., побутову кімнату пл. 6,1 м. кв., побутову кімнату пл. 5,5 м. кв., коридор пл. 2,0 м. кв., коридор пл. 6,4 м. кв., санвузол пл. 1,1 м. кв., санвузол пл. 1,1 м. кв., кладову пл. 1,5 м. кв., сходову клітку пл. 16 м. кв. (а.с. 16-19, 86-87, т. 1).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, про визнання договору недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в судовому засіданні підтвердила факт її участі у торгах, отже вона завчасно була повідомлена про продаж частини будинку побуту, як того вимагає ч. 2 ст. 362 ЦК України. А її твердження про те, що ТОВ "ВКФ" Побутсервіс", в порушення вимог ст.ст. 186, 369 ЦК України, розпорядилося допоміжним приміщеннями, які є приналежністю нежитлових приміщень, без згоди інших співвласників будинку побуту є помилковим. Вказаними нормами регулюються питання щодо майна, що є у спільній сумісній власності, в той час як спірне майно належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Матеріалами справи підтверджується, що приміщення колишнього будинку побуту по АДРЕСА_1 в повному обсязі належало лише ТОВ «ВКФ «Побутсервіс». В подальшому товариство почало продавати частинами приміщення в даному будинку побуту. На час розгляду справи ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» належить на праві власності 191/500 частин будинку побуту, інша частина будинку побуту належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 та третім особам у відповідних частках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Користуючись своїм правом, ТОВ «ВКФ «Побутсервіс», як власник, прийняло рішення про продаж частини приміщень на другому поверсі будинку побуту. Такий продаж був вчинений і оформлений нотаріальним договором, дійсність якого оспорюється позивачем.

Колегія суддів вважає, що даним договором права ОСОБА_3 не порушуються, оскільки права власності на продані приміщення в тому числі: коридори, санвузли, сходову клітину вона не має. Так як відповідно до договорів купівлі-продажу від 06.07.2009 року та від 22.09.2011 року укладених між ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» та ОСОБА_3, які маються в матеріалах справи, остання придбала у часткову власність конкретні приміщення. Набуття ОСОБА_3 у зв'язку з укладенням даних договорів права спільної сумісної власності на інші приміщення, зокрема на туалети, коридори, сходові клітини, що не зазначені в даних договорах, останні не передбачають.

Не було доведено апелянтом і наявність в діях ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» під час продажу порушень вимог ст. 362 ЦК України. Про намір продати приміщення на другому поверсі будинку побуту ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» зробив оголошення в газеті «Факти» (а.с. 102, т. 1, а.с. 74-76, т. 2), також адміністрація ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» в усній формі повідомляла всіх співвласників про намір продати приміщення на другому поверсі будинку. ОСОБА_3 була присутня на зборах уповноважених представників ТОВ «ВКФ «Побутсервіс» 25 січня 2016 року, як така, що виявила бажання придбати приміщення. Її пропозиція щодо ціни обговорювалася зборами. Останні оголошували перерву і надавали час ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як покупцям, обговорити питання щодо конкретних приміщень, які виставлені на продаж. Проте після перерви ОСОБА_4 запропонував найвищу ціну, у зв'язку з чим саме йому і були продані приміщення. Тому посилання ОСОБА_3 на відсутність у неї інформації щодо продажу приміщень спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Проте такі позовні вимоги ОСОБА_3 не були предметом судового розгляду в даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

З огляду на наведене вище, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -