Провадження № 2/344/2167/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача шляхом повернення банківського вкладу (депозиту), -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача шляхом повернення банківського вкладу (депозиту). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що були укладені договори про банківський строковий вклад (депозит): 11 лютого 2013 року договір № 1588/00-13, за яким внесено кошти у сумі 9800,00 доларів США, 25 вересня 2014 року договір № 300131/111923/5-14 та внесено кошти у сумі 50 000,00 англійських фунтів стерлінгів, 06 жовтня 2014 року договір № 300131/116105/3014 та внесено кошти у сумі 20 000,00 доларів США, 27 жовтня 2014 року договір № 300131/124032/5-14 та внесено кошти у сумі 2 300,00 доларів США під 11,25 % річних. Отже, позивачем внесено коштів на загальну суму 50 000,00 англійських фунтів стерлінгів та 32 100,00 доларів США. Після закінчення строку дії договорів відповідач зобовязаний був повернути вклад та проценти за користування депозитними коштами в загальній сумі 51 959,00 англійських фунтів стерлінгів та 35 963,00 доларів США, проте відповідачем не повернуто кошти. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача банківський вклад та проценти за користування депозитними коштами в загальній сумі 51 959,00 англійських фунтів стерлінгів та 35 963,00 доларів США.

Ухвалою від 11 лютого 2016 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб.

30 червня 2016 року позивачем подана заява, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 2 236 108,57 грн.

Позивач та представник позивача у судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

11 лютого 2013 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», Банком, та ОСОБА_1, Клієнтом, укладений договір №1588/00-13 про банківський вклад (депозит) на вимогу «Вільні гроші» в іноземній валюті, згідно з умовами якого Клієнт вніс 9 800,00 доларів США, процента ставка на суму вкладу становить 3,75% процентів річних (а.с. 6, 8-9).

25 вересня 2014 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», Банком, та ОСОБА_1, Вкладником, укладений договір №300131/111923/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті та внесено кошти у сумі 50 000,00 англійських фунтів стерлінгів на строк з 25 вересня 2014 року по 25 лютого 2015 року, процента ставка на суму вкладу становить 3,50 % річних (а.с. 6-7, 10).

06 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», Банком, та ОСОБА_1, Вкладником, укладений договір № 300131/116105/3014 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті та внесено кошти у сумі 20 000,00 доларів США під 11,85 % річних на строк з 06 жовтня 2014 року по 06 січня 2015 року (а.с. 11).

27 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», Банком, та ОСОБА_1, Вкладником, укладений договір №300131/124032/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 місяців в іноземній валюті та внесено кошти у сумі 2 300,00 доларів США під 11,25 % річних (а.с. 12).

На своє звернення позивач отримав відповідь (а.с. 5).

Правлінням Національного банку України 17 грудня 2015 року прийнята постанова №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит». Рішенням № 230 від 18 грудня 2015 року Виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації Банку з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року. Рішенням Виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб від 07 квітня 2016 року за № 488 затверджено перелік (реєстр) акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_5 товариства «Банк «Фінанси та кредит». У даному Реєстрі міститься інформація про включення кредиторської вимоги - ОСОБА_1 на загальну суму 2 236 108,57 грн., яку включено до четвертої черги вимог кредиторів (а.с. 63-65).

ОСОБА_1 було включено до Загального реєстру вкладників та виплачено гарантовану суму відшкодування вкладу в розмірі 200 000,00 грн. (а.с. 65).

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності з частиною першою статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За правилами частини другої статті 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 527 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI, який є спеціальним законом, що регулює такі правовідносини.

Згідно з пунктом 16 статті 2 вказаного Закону, тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується ОСОБА_4 стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним щодо інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Судом встановлено, що 17 вересня 2015 року постановою Правління Національного банку України № 612 Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. Правлінням Національного банку України 17 грудня 2015 року прийнята постанова № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит». Рішенням № 230 від 18 грудня 2015 року Виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб з 18 грудня 2015 року розпочату процедуру виведення ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації.

04 листопада 2015 року позивач отримав гарантовану суму відшкодування вкладу в розмірі 200 000,00 грн.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Частина перша статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що з дня початку процедури виведення ОСОБА_4 банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). ОСОБА_4 набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно із п.п. 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пункт 1 частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначає, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується ОСОБА_4, в національній валюті України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, запровадження тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб у відповідача обмежує його цивільну правосуб'єктність та є підставою для звільнення від виконання ним умов договорів банківського вкладу та рахунку між сторонами, питання відшкодування за договором банківського рахунку вирішується повноважним органом ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, починаючи з 18 грудня 2015 року, часу введення тимчасової адміністрації, банк не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку, відкритого на ім'я позивача.

За таких обставин, суд вважає, що з урахуванням приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач, як вкладник (кредитор), може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків виключно в межах процедури ліквідації банку.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у ОСОБА_3 акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача шляхом повернення банківського вкладу (депозиту) не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 2, 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статей 16, 509, 526, 527, 530, 629, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-33, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача шляхом повернення банківського вкладу (депозиту) відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 червня 2016 року.

Повний текст рішення суду складений 04 липня 2016 року.

Суддя Л.В. Мелещенко