Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2470/16-ц

Номер провадження: 2/511/1076/16

21 листопада 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря - Чернецької А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району Одеської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Роздільнянської районної Державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району Одеської області, Державного реєстратора відділу адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області . про визнання права власності на нерухоме майно, в якій просив визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на нерухоме майно - будівлю автомийки та шиномонтажу, загальною площею 81,10 кв.м., яка складається з 1-1 кімната для мийки автомашин, загальною площею 47,50 кв.м., 1-2 кладова, загальною площею 4,90 кв.м., 1-3 шиномонтаж, загальною площею 28,70 кв.м., яка розташована на орендований земельний ділянці площею 0,01 га., за адресою с.Кучургани вул.П.Каплуна 96-1 Роздільнянського району Одеської області

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем. Рішенням ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району Одеської області №16-ХХІУ від 19.07.2002 року приватному підприємцю ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,01га, яка знаходиться у його користуванні по вул. Леніна,96 в с. Кучурган під будівництво споруди для розміщення автомийки, шиномантажу. Комісією виконкому ОСОБА_3 сільської ради від 13 серпня 2002 року був складений акт вибору вищезазначеної земельної ділянки. На дану земельну ділянку, були встановлені в натурі її межі, складено ситуаційну схему, присвоєно кадастровий номер - :02:001:0018. У 2002 року, згідно наданому дозволу, ОСОБА_2, на вказаний земельної ділянці, розпочав будівництво будівлі автомийки та шиномонтажу. У жовтні 2004 року, рішенням державної технічної комісії, було складено акт, згідно якого, будівля автомийки та шиномонтажу підприємця ОСОБА_2, в с.Кучргани Роздільнянського району Одеської області, вул.Леніна 96, готовий до введення в експлуатацію. Відповідно до Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 85/04-ср від 30.11.2004 року за ОСОБА_2 визнано право власності на будівлю автомийки, яка розташована по вул. Леніна 96 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області. Відповідно договору оренди землі від 11.08.2014 року, ОСОБА_3 сільською радою надана ОСОБА_2 вищезазначена земельна ділянка площею 0,01 га строком на 25 років. Рішенням ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району № 553 - VI від 06.10.2015 року, земельній ділянці, яка знаходиться в оренді ОСОБА_5, під будівлею автомийки та шиномонтажу, площею 0,01 га, присвоєна нова адреса, а саме - вул.Леніна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району. У звязку с присвоєнням даної земельної ділянки нової адреси, між ОСОБА_3 сільської радої та ОСОБА_5, укладена додаткова угода від 21.10.2015 року, в якій зазначено, що внесені зміни в п.15 договору оренди землі, а саме: «Земельна ділянка передається в оренду для будівництва та експлуатації приміщення автомийки та шиномонтажу по вул.Леніна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області». Даний договір та додаткова угода зареєстровані у ОСОБА_6 реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Роздільнянської районної Державної адміністрації Одеської області ОСОБА_7, з заявою про державну реєстрацію права власності на будинок автомийки та шиномонтажу, який розташований по вул.. П.Каплуна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області. Для проведення дій по реєстрації нерухомого майна надав акт прийняття обєкту в експлуатацію та рішення ОСОБА_3 сільської ради про визнання за ним права власності на вказаний обєкт.

Однак рішенням Державного реєстратора від 21.07.2016 року йому було відмовлено у державній реєстрації права на нерухоме майно у звязку з неможливістю встановлення набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Дана відмова обґрунтована фактично тим, що в звязку зі змінами в законодавстві надані ним для реєстрації документи вже не є документами, на підставі яких здійснюється реєстрація новоствореного нерухомого майна.

У звязку з тим, що ОСОБА_6 реєстратором, ОСОБА_2, відмовлено у державній реєстрації прав на нерухоме майно, і таким чином його право на будівлю автомийки та шиномонтажу не визнається державними органами, тому він, вимушений звернутися до суду, так як інших способів захисту його прав не має і просив задовольнити його позов.

Позивач ОСОБА_2 про час та місце слухання по справі був сповіщений належним чином, надав суду заяву в якій просив слухати справу без його участі. ( а.с. 44)

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 27.09.2016 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району Одеської області про час та місце слухання по справі був сповіщений належним чином рекомендованим листом, надав суду заяву в якій просили слухати справу без участі їх представника ( а.с. 40)

Відповідач ОСОБА_6 реєстратор прав на нерухоме майно Роздільнянської районної Державної адміністрації Одеської області про час та місце слухання по справі був сповіщений належним чином рекомендованим листом, надав суду заяву в якій просили слухати справу без участі їх представника ( а.с. 41)

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Судом встановлено, що 19.07.2002 року, рішенням ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 16-ХХІУ змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,01 га, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2, та йому, надано дозвіл на розробку проекту вказаної ділянки для передачі її на умовах оренди строком на 5 років, під будівництво споруди для розміщення автомийки та шиномонтажу. ( а.с.10).

13 серпня 2002 року, згідно акту вибору земельну ділянку площею 0,01 га, за адресою вул. Леніна 96 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області відведено під розміщення автомийки та шиномонтажу ОСОБА_2.( а.с.11-12).

У 2002 року, згідно наданого дозволу, ОСОБА_2, на вказаний земельної ділянці, розпочав будівництво будівлі автомийки та шиномонтажу.

Відповідно до акту про встановлення в натурі меж земельної ділянки від 06.11.2005 року на земельну ділянку, що розташована в с. Кучурган, по вул.. Леніна,96 були встановлені в натурі її межі ( а.с.13), складено ситуаційну схему ( а.с.14), присвоєно кадастровий номер - :02:001:0018 ( а.с.15).

06.09.2003 року, розпорядженням Голови районної Державної адміністрації Роздільнянського району Одеської області № 372/А-03, було створено комісію для визначення готовності до експлуатації будівлі автомийки ОСОБА_5О.у с. Кучурган, вул.. Леніна,96 Роздільнянського району Одеської області ( а.с. 19).

У жовтні 2004 року, рішенням державної технічної комісії, було складено акт, згідно якого, будівля автомийки та шиномонтажу підприємця ОСОБА_2, в с.Кучргани Роздільнянського району Одеської області, вул.Леніна 96, г прийняті в експлуатацію.( а.с. 20).

Рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 85/04-ср від 30.11.2004 року, визнано право власності за ОСОБА_2 на будівлю автомийки, розташовану по вул. Леніна 96 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області (а.с.17).

Рішенням ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського району № 553 - VI від 06.10.2015 року, земельний ділянці, яка знаходиться в оренди ОСОБА_5, під будівлею автомийки та шиномонтажу, площею 0,01 га, присвоєна нова адреса, а саме - вул.Леніна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району( а.с.30).

У звязку с присвоєнням даної земельної ділянки нової адреси, між ОСОБА_3 сільської радої та ОСОБА_5, укладена додаткова угода від 21.10.2015 року, в якій зазначено, що внесені зміни в п.15 договору оренди землі, а саме: «Земельна ділянка передається в оренду для будівництва та експлуатації приміщення автомийки та шиномонтажу по вул.Леніна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області». ( а.с.31)

Даний договір та додаткова угода зареєстровані у ОСОБА_6 реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових на нерухоме майно про реєстрації іншого речового права за № 46358949 ( а.с.32).

Розпорядженням ОСОБА_3 сільської ради Роздільнянського района Одеської області № 9/16-ср від 19.02.2016 року, вул.Леніна с.Кучургани, на якій розташована будівля автомийки та шиномонтажу, перейменована на вул.ОСОБА_8 ( а.с.33)

Згідно технічного паспорту, будівля автомийки та шиномонтажу, яка розташована за адресою вул.П.Каплуна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області, під літ.А, загальною площею 81.10 кв.м., складається з 1-1 кімната для мийки автомашин, загальною площею 47, 50 кв.м., 1-2 кладова, загальною площею 4.90 кв.м., 1-3 шиномонтаж, загальною площею 28.70 кв.м. ( а.с.21-23).

Згідно зведеному акту № 96-1 від 03.10.2016 року, інвентаризаційна вартість даної будівлі автомийки та шиномонтажу складає 76 368 гривень.

Однак, за вказаний період ОСОБА_2, не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та не зареєстрував його у встановленому законом порядку.

В липні 2016 року, ОСОБА_2, звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Роздільнянської районної Державної адміністрації Одеської області з заявою про державну реєстрацію права власності на будинок автомийки та шиномонтажу розташований по вул.. П.Каплуна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області.

Для проведення відповідних дій щодо реєстрації нерухомого майна надав ОСОБА_9 прийняття в експлуатацію будівлі авто мийки та шино монтажу, технічний паспорт та рішення виконкому Кучургнаської сліьскої ради про визнання права власності за ним на створені ним обєкти.

Рішенням Державного реєстратора № 30565672 від 31 липня 2016 року йому було відмовлено у реєстрації права власності на будівлю автомийку та шино монтажу, розташованою за вищевказаною адресою, у звязку з неможливістю встановлення набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Проте надані ним документи не були прийняті державним реєстратором в якості правовстановлюючих документів, так як відповідно до ст..27 Закону України № 1952 від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на теперішній час вони не є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином його право власності на будівлю авто мийки та шино монтажу, яке він придбав до введення в дію вищевказаного Закону, не визнається державою.

Однак це право підтверджується наявними в нього документами і законодавством, яке діяло на момент придбання ним обєкту у власність.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, на підставі ст. 328 ч.2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, й вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав «з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами. Статті 392 УК не регулює правовідносини щодо самочинно збудованого нерухомого майна.

Так відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності чим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Згідно технічного паспорту, будівля автомийки та шиномонтажу, яка розташована за адресою вул. П.Каплуна 96-1 с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області, 2004 року забудови.

Таким чином дана будівля збудована позивачем в той період часу, коли чинне законодавство не повязувало момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією.

У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його

Крім цього, на час закінчення будівництва позивачем діяло Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Наказом Міністра юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 , згідно якого п.2.1 для реєстрації виникнення, існування, припинення права власності на нерухоме майно та оформлення права власності на нерухоме майно до БТІ разом з заявою про реєстрацію прав власності подавались на той час документи, передбачені додатком №1, це в даному випадку - свідоцтво про право власності, видане місцевими органами виконавчої влади, місцевого самоврядування на новозбудовані обєкти нерухомого майна на підставі рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за

наявності акта комісії про прийняття обєкта в введення його в експлуатацію. (п.6.1 Тимчасового положення.)

Тому позивач у законному порядку набув права власності на вказаний обєкт нерухомого майна і його право на цей обєкт підлягає судовому захисту, шляхом визнання цього права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.

У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що ОСОБА_2 на даний час позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Судом досліджено достатньо доказів для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 а тому за ним, належить визнати право власності на нерухоме майно - будівлю автомийки та шиномонтажу під літ.(А), загальною площею 81,10 кв.м., яка складається з 1-1 кімната для мийки автомашин, загальною площею 47,50 кв.м., 1-2 кладова, загальною площею 4,90 кв.м., 1-3 шиномонтаж, загальною площею 28,70 кв.м., яка розташована на орендований земельний ділянці площею 0,01 га., за адресою с.Кучургани вул.П.Каплуна 96-1 Роздільнянського району Одеської області.

Керуючись Законом України № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 182, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст.10,11,208, 209,212, 214-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Рлздільнянського району Одеської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Роздільнянської районної Державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на нерухоме майно - будівлю автомийки та шиномонтажу під літ.(А), загальною площею

81,10 кв.м., яка складається з 1-1 кімната для мийки автомашин, загальною площею 47,50 кв.м., 1-2 кладова, загальною площею 4,90 кв.м., 1-3 шиномонтаж, загальною площею 28,70 кв.м., яка розташована на орендований земельний ділянці площею 0,01 га., за адресою с.Кучургани вул.П.Каплуна 96-1 Роздільнянського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 22 листопада 2016 року.

Суддя: С. І. Гринчак