Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання права на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, вимоги якого неодноразово уточнювала (а.с. 70-72, 124), та просила встановити факт проживання одією сім"єю із спадкодавцем, ОСОБА_4, без реєстрації шлюбу в період з 1987 по 2015 рік, визнати за нею право на спадкування частки розміром 36% (що дорівнює 19,51 кв. м.) квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_4, визнати автомобіль «Chery A15 Amulet» таким, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на 1/2 вказаного автомобіля.

В обгрунтування позову вказала, що вона - вдова рідного брата померлого ОСОБА_4, ОСОБА_9, який помер у 1985 році. З 1987 року позивач почала проживати однією сім"єю із ОСОБА_4 Протягом 28 років вони були пов"язані спільним побутом, вели спільне господарство, разом виховували, а згодом і одружили її дітей від попереднього шлюбу. Також придбавали майно на користь сім"ї: зокрема у травні 2008 році спільно придбали автомобіль «Chery A15 Amulet». Оскільки ОСОБА_4 хворів та внаслідок хвороби був інвалідом 2-ї групи, позивач доглядала його, сплачувала внески в «Лікарняну касу Житомирської області» та робила все необхідне для покращення його життя та здоров"я. Після смерті ОСОБА_4 вона взяла на себе всі обов"язки та витрати по його похованню.

Відповідач ОСОБА_2 - донька померлого ОСОБА_4, - не визнає за позивачкою права на майно, яке перебувало у їхній з покійним спільній сумісній власності, звернулася до нотаріуса із заявою про успадкування усього спадкового майна як спадкоємиця першої черги, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та слухання справи повідомлена належним чином через оголошення у пресі у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 133), про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань до суду не подала.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт проживання ОСОБА_1 однією сім"єю протягом 28 років, ведення ними спільного господарства, виховання дітей ОСОБА_1 від попереднього шлюбу.

Суд заслухав доводи позивача та її представника, пояснення свідків, дослідив матеріали справи та встановив наступне.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю утворюють особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи із змісту вказаної статті, можна виокремити такі ознаки фактичної сім'ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою, як

спільне проживання чоловіка і жінки, спільний побут, взаємні права і обов'язки.

Як правило, для встановлення спільного проживання однією сім'єю, до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім'ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі- продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, починаючи з 1987 року, проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу та були зареєстровані в квартирі, яка належала їм на праві спільної часткової власності, за адресою: АДРЕСА_2, при цьому загальна площа приватизованого житла ОСОБА_4 - 19,5 кв.м., що складає 36% від площі квартири, а ОСОБА_1 - 33,98 кв.м., що становить 64%. Вказані факти стверджуються показами свідків та матеріалами справи, а саме свідоцтвом про право власності НОМЕР_2 (а.с. 10), свідоцтвом про право власності НОМЕР_3 (а.с. 17-18), довідками ПП «АММОНН» (а.с. 19,20). Також встановлено, що станом на 19.05.2015 на квартиру АДРЕСА_1 відкрито два особові рахунки на власників - на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 21) .

Протягом 28 років ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу у вказаній вище квартирі, були пов"язані спільним побутом, вели спільне господарство, разом виховували дітей позивачки від попереднього шлюбу, що стверджується показами свідків та матеріалами справи, зокрема фотокартками (а.с. 27-36). Також за час спільного проживання, у 2009 році, ними був придбаний автомобіль «Chery A15 Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 22).

ОСОБА_4 хворів на серцеву хворобу, внаслідок якої був інвалідом 2-ї групи (а.с. 37- 42), позивач доглядала його, сплачувала за нього внески в «Лікарняну касу Житомирської області» із своєї заробітної плати через Редакцію газети «Житомирщина» (а.с. 43).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.5), позивач взяла на себе всі обов"язки та витрати по його похованню (а.с.45-47).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами достовірно встановлено, що позивач постійно проживала однією сім"єю з ОСОБА_4 з 1987 року і по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі АДРЕСА_1, вела спільне господарство, була пов"язана із ОСОБА_4 спільним побутом, а тому суд вважає позов в цій частині обгунтованим та задовольняє його.

Як роз"яснено п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів, а також викладених вище обставин та пояснень, не вбачається, що у позивача відсутні умови для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона із відповідною заявою до нотаріуса не зверталася та не отримала відмови у вчиненні такої нотаріальної дії. Тобто, на даний момент судом не встановлено порушення права ОСОБА_1 на спадщину у судовому порядку, а тому позовні вимоги про визнання за нею права на спадкування частки розміром 36% (що дорівнює 19,51 кв. м.) квартири АДРЕСА_1, та права власності на 1/2 частину автомобіля «Chery A15 Amulet» не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту її проживання однією сім"єю із померлим ОСОБА_4 з 1987 року та по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, а також роз"яснює їй про необхідність звернення до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215, 225, 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім"єю із ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу в період з 1987 року та по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя В. В. Бондарчук