УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 15 січня 2004 року він працював на посаді головного диригента комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (далі - КП «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка»). На його думку, незаконно наказом від 04 лютого 2014 року № 4-к, змінені істотні умови праці працівників театру, які полягали у зміні розміру оплати праці - зменшенні коефіцієнта підвищення посадового окладу за статус академічного, у зв'язку з чим його заробіток був зменшений на 20 %. Оскільки він не давав згоди на такі зміни умов праці, його 04 квітня 2014 року було звільнено з посади головного диригента, проте в наказі відсутні посилання на фактичний обсяг бюджетного забезпечення театру на 2013-2014 роки та відсутня згода профспілкового органу. Вважав своє звільнення незаконним. Крім того, вказував, що, у зв'язку з його переживаннями з приводу незаконного звільнення, йому завдано моральну шкоду.

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив: визнати неправомірними та скасувати накази № 4-к від 04 лютого 2014 року «Про зміну істотних умов праці» та № 17-к від 04 квітня 2014 року про його звільнення з роботи, поновити його на посаді головного диригента театру, стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 90 713 грн 07 коп. та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконними накази КП «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» № 4-к від 04 лютого 2014 року «Про зміну істотних умов праці» та № 17-к від 04 квітня 2014 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_4.». Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного диригента КП «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка». Стягнуто з КП «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90 713 грн 07 коп. та 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 21 червня 2016 року рішення суду першої інстанції у частині вирішення позову ОСОБА_4 до КП «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» про визнання незаконним наказу № 4-к від 04 лютого 2014 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання незаконним наказу № 4-к від 04 лютого 2014 року та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ч. 2 ст. 97, ст. 98 КЗпП України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним наказу № 4-к від 04 лютого 2014 року, оскільки КП «Чернігівський обласний академічний Український музично-драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» дотримано процедуру зменшення коефіцієнту підвищення посадового окладу за статус академічного до 1,5, так як рішення про зазначене приймалось 04 лютого 2014 року на загальних зборах трудового колективу підприємства, на якому 112 членів колективу із 124 присутніх підтримали вказане рішення.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення суду апеляційної інстанції, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. СтупакО.В.