Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарях Костів Л.М., Дзюба Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

08 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами визначити розмір аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, щомісячно до його повноліття та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача - адвокат Корзніков С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та письмових пояснень, які надано позивачем до суду, пояснив, що з вересня 2005 року сторони проживали як подружжя без реєстрації шлюбу, під час спільного сумісного проживання народилась дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З березня 2013 року позивач самостійно виховує дитину, від подач періодично, на свій власний розсуд інколи надає матеріальну допомогу, але це має нерегулярний характер, намагання позивача врегулювати з відповідачем питання про розмір матеріальної допомоги, яку відповідач буде надавати щомісячно на утримання дитини, в досудовому порядку не виявилось не можливим, тому позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи (а.с.121-125), пояснив, що дійсно з вересня 2005 року проживав з позивачем, як одна сім'я, без реєстрації шлюбу, після народження дитини визнав своє батьківство, незважаючи на припинення сімейно-шлюбних відносин з позивачем, постійно надає допомогу на утримання дитини , придбаває продукти харчування, одежу інші необхідні для дитини речі, несе витрати по оплаті занять дитини у спортивній секції, музичній школі, регулярно виїжджає з дитиною на оздоровлення та відпочинок, при цьому всі витрати за відпочинок несе самостійно, ці обставини підтверджує долученими до справи доказами про понесені витрати. Відповідач наголошує, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, навпаки бере активну участь у його вихованні, намагається забезпечити дитину всім необхідним з урахуванням його потреб в силу віку та стану здоров'я, однак просить врахувати, що на даний час має іншу сім'ю, на його утриманні перебуває малолітній син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина перебуває у відпусті по догляду за малолітньою дитиною, єдиним джерелом доходів сім'ї є його заробітна плата, незважаючи на те, що відповідач має постійне місце роботи, однак з 01 вересня 2016 року працює не повний робочий день, що вплинуло на розмір заробітної плати, тому з урахуванням наведених обставин просить визначеними розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 30% від щомісячного прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, що складає 459,30 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Як з'ясовано судом, визнано сторонами спору, з вересня 2005 року сторони проживали як подружжя без реєстрації шлюбу, після народження дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач визнав своє батьківство та записаний батьком дитини в свідоцтві про народження дитини, на даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю, спору щодо місця проживання дитини між сторона не існує.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Виходячи з положень ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років - 1228,00 гривень, для дитини віком від 6 до 18 років - 1531 гривня, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Відповідно у першому випадку суд вправі стягувати аліменти у частці від сталого, постійного доходу чи у другому, - у твердій грошовій сумі, зважаючи на нерегулярність доходу, його мінливість, тощо.

Як з'ясовано судом, відповідач є особою працездатного віку, офіційно працює на посаді національного менеджера по роботі з ключовими клієнтами в Товаристві з обмеженою відповідальність «Напої Плюс», з вересня 2016 року розмір щомісячної заробітної плати відповідача за основним місцем роботи складає 14140,17 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, тому враховуючи матеріальне становище відповідача, який має постійне місце роботи та регулярний дохід, визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у відповідній частці від заробітку (доходу) батька дитини узгоджується з положеннями ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України.

Суд враховує, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, несе додаткові витрати на утримання дитини, що підтверджуються квитанціями про понесені відповідачем витрати на придбання продуктів харчування, медичне обслуговування, оплату спортивних занять та музичної школи, яку відвідує дитина, однак між сторонами виникають суперечки щодо визначення розміру аліментів з урахуванням віку та потреб кожної дитини, які неможливо врегулювати в позасудовому порядку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків, визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дружину, яка наданий час перебуває у відпусті по догляду за малолітньою дитиною, єдиним джерелом доходів сім'ї є його заробітна плата, тому у сукупності встановлених обставин є підстави визначити відповідачу до сплати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини до ? частини всіх видів доходів(заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 150, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Кременець Кременецького району Тернопільської області, працює на посаді національного менеджера по роботі з ключовими клієнтами в Товаристві з обмеженою відповідальність «Напої Плюс», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я