Справа № 296/445/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в січні 2016 року звернулась до суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, вимоги якого уточнювала (а.с. 41-42) про визнання недійсним кредитного договору, укладеного 26.06.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та її чоловіком, ОСОБА_2

В обгрунтування позову вказує, що за умовами цього договору її чоловік отримав від банку кредит на споживчі цілі в розмірі 11 730,99 доларів США з остаточним погашенням 26.06.2018 зі сплатою 1,25% на місяць на суму заборгованості (тобто 15% річних) та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Про існування кредитного договору їй стало відомо з ухвали про відкриття провадження у справі №296/9736/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, в якому банк просить стягнути на свою користь 6740,28 доларів США, що еквівалентно 145657, 53 гривень.

Позивач вважає, що такими діями відповідачів порушене її право, оскільки укладений правочин виходить за межі дрібного побутового, вона згоди на його укладення не надавала, про укладення договору протягом тривалого часу їй не було відомо. Крім того вказує, що на момент звернення банку до суду із позовом до її чоловіка ним протягом 8 років сплачувалися кошти на погашення кредиту та відсотків за його користування, та побуло сплачено на 4214,73 доларів США більше, ніж отримано. Також просить врахувати, що на даний час її сім"я перебуває у скрутному матеріальному становищі, вони виховують двох малолітніх дітей, сама вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягненню 3-річного віку. На підставі цього просить суд визнати договір № ZROWGA00004411 від 26.06.2008 та додатки до нього недійсними, визначити суму в 1 (одну) гривню, яка має бути повернута ОСОБА_2 до банку та стягнути на свою користь понесені судові витрати 551,20 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю із викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з"явився, просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову заперечив (а.с. 62).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не направляв. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 34, 37, 49, 55-56), однак, остання повістка повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ZROWGA00004411, за умовами якого останній отримав від банку кредит на споживчі цілі в розмірі 11 730,99 доларів США з остаточним погашенням 26.06.2018 зі сплатою 1,25% на місяць на суму заборгованості (тобто 15% річних) та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту.

Позивач ОСОБА_1, дружина ОСОБА_2, просить визнати вказаний кредитний договір недійсним з підстав, передбачених ст. 65 СК України.

Із оглянутого в судовому засіданні кредитного договору № ZROWGA00004411 від 26.06.2008 та додатків до нього вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредит, мета якого - купівля житла/споживчі цілі, під заставу житла, ознайомився з умовами надання кредиту та погодився з ними, про що свідчать його підписи (а.с. 4-8).

За приписом ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема ч.1 ст.203 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що Банк та ОСОБА_2, укладаючи правочин, мали намір та укладали саме кредитний договір та договір застави відповідно до вимог діючого законодавства, а не інші правочини.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При укладанні кредитного договору сторони досягли всіх істотних умов при його укладанні, в тому числі і щодо валюти кредитування, що вбачається із тексту цього договору.

Також в судовому засіданні встановлено, що спірний кредитний договір укладався ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 (а.с. 44).

Згідно ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї , то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної власності подружжя.

Виходячи із змісту вказаної норми, при укладанні договорів в інтересах сім'ї згода другого подружжя на його укладання не потрібна.

Таким чином суд приходить до висновку, що укладаючи вищевказаний кредитний договір ОСОБА_2 набув грошові кошти в інтересах сім'ї, оскільки доказів зворотнього суду не надано, тому вказані кошти є об'єктом права спільної власності подружжя, а тому позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним за безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м.Житомира за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання рішення.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Cуддя В. В. Бондарчук