У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2016 року, рішення апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позов, обґрунтовуючи його тим, що з 25 лютого 2006 року по 22 серпня 2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу, за спільні кошти подружжям було придбано наступне майно: телевізор Orion model LCD 1921 вартістю 1000 грн, телевізор ВЕКО вартістю 1000 грн, пральна машина LG вартістю 1300 грн, мультимедійні колонки F&D вартістю 300 грн, холодильник LG вартістю 3500 грн, ручна шліфувальна машина УШМ - 115/900 вартістю 800 грн, перфоратор KONNER вартістю 500 грн, мікрохвильова піч DAWOO KOR 41 F5 вартістю 350 грн, електрична плита ZKT 621 LX/LN вартістю 2400 грн, машина ручна свердлильна Д-350 ЭР вартістю 350 грн, пилосос VACUUM CLEANER вартістю 600 грн, ліжко «Антошка» вартістю 1200 грн, диван вартістю 2000 грн, кухня (набір столів та шаф) вартістю 2000 грн, витяжка вартістю 500 грн, карниз з ламбрекеном та тюллю вартістю 1200 грн, а всього на загальну суму 19 000 грн.

Оскільки відповідач забрав вказане спільне майно і в добровільному порядку поділити його відмовляється, просила поділити майно, набуте нею під час шлюбу з відповідачем, виділивши їй: телевізор ВЕКО вартістю 1000 грн, пральну машину LG вартістю 1300 грн, холодильник LG вартістю 3500 грн, електричну плиту ZKT 621 LX/LN вартістю 2400 грн, диван вартістю 2000 грн, кухню (набір столів та шаф) вартістю 2000 грн, а всього на суму 12 200 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2016 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що здійснити розподіл майна між позивачем та відповідачем не можливо, у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи. Крім того, суд виходив з того, що вказане позивачем майно є спільним майном подружжя, є в наявності і знаходиться у відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що майно, яке просить поділити позивач у них відсутнє. Крім того, позивач не довела що довела, що кухонні меблі (набір столів та шаф), диван моделі «Грація» та пилосос «VACUUM CLEANER» є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Також, позивач не надала доказів про те, що інше майно, яке вона просить поділити, є спільно нажитим подружжям майном, наявним на час припинення спільного ведення господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу спільного майна подружжя їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 квітня 2016 року, рішення апеляційного суду Сумської області від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович