У Х В А Л А

25 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення вартості паю,

встановила:

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 7 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із СВК «Агрофірма «Україна» на користь ОСОБА_8 вартість паю у розмірі 613 289 грн. 30 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення судових витрат.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 вересня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року та передати справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми процесуального права.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції виходив з того, що ухвалою суду касаційної інстанції від 28 липня 2016 року підстави, викладені заявниками у касаційній скарзі визнано неповажними, а тому вказані вдруге у матеріалах на усунення недоліків ті ж самі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними. Тому, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не виконано вимог ухвали суду щодо наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі відмовлено на підставі частини третьої статті 328 ЦПК України.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 21 вересня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що особі, яка подала касаційну скаргу, слід навести поважні причини та надати суду належні докази, що підтверджують поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- від 11 січня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнанні судом поважними, оскільки заявником не надано належних доказів отримання рішення суду апеляційної інстанції саме 12 листопада 2015 року. У зв'язку з наведеним вище, суд дійшов висновку про надання заявнику додаткового строку для усунення недоліків, а саме для : надання доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження;

- від 16 лютого 2016 року суд касаційної інстанції, поновляючи строк на касаційне оскарження, виходив з того, що касаційна скарга до суду надійшла після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 325 ЦПК України, разом із клопотанням, в якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що рішення суду апеляційної інстанції отримала 12 листопада 2015 року, тому причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними;

- від 26 жовтня 2011 року суд касаційної інстанції виходив з того, що оскільки прокурору Ворошиловського району м. Донецька стало відомо про прийняття місцевим судом оскаржуваного рішення лише 20 травня 2011 року, що підтверджується відповідним штампом про реєстрацію листа-відповіді КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька від 16 травня 2011 року, а апеляційну скаргу на вищевказане рішення районного суду подано 25 травня 2011 року, тобто із дотриманням встановленого десятиденного строку, передбаченого статтею 294 ЦПК України, апеляційний суд повно та всебічно не перевірив обставини пропущення строку на апеляційне оскарження, не дав належної оцінки доводам прокурора щодо поважності причин його пропуску, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги та залишення скарги без розгляду не було;

- від 9 грудня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ПАТ «Мегабанк» на заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 квітня 2015 року, суддя апеляційного суду фактично обмежив право останнього у доступі до правосуддя, що гарантовано Основним Законом. При цьому апеляційний суд не перевірив в дійсності, чи були порушені права та обов'язки ПАТ «Мегабанк» оскаржуваним рішенням суду першої інстанції;

- від 2 березня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином, чи були порушені права ТОВ «Бета-Агро-інвест» оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та, закриваючи провадження за їхньою апеляційною скаргою, фактично обмежив право останнього у доступі до правосуддя, що гарантоване Основним Законом;

- від 4 червня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності прав особи, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень статей 3, 15 ЦПК України, статей 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень;

- від 25 листопада 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 січня 2015 року, суд апеляційної інстанції фактично обмежив її право у доступі до правосуддя, що гарантовано Основним Законом, не в повній мірі врахував те, що суд першої інстанції вирішив спір щодо майна, яке перебуває в іпотеці банку та дійшов помилкового висновку про те, що судом не вирішено питання про права та обов'язки заявника;

- від 12 січня 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що приписами частини другої статті 328 ЦПК України передбачено, що у разі надходження касаційної скарги, не оформленої відповідно до вимог, встановлених статтею 326 цього Кодексу, або у разі несплати судового збору, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліку, а тому на підтвердження наведених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідні докази в оригіналах або належним чином завірені її копії, або навести інші підстави з відповідними доказами;

- від 3 лютого 2016 року суд касаційної інстанції виходив з того, що клопотання скаржника підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження можна визнати поважними.

Надана постанова Верховного Суду України від 23 червня 2009 року не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, оскільки зазначена постанова ухвалена внаслідок розгляду справи судом за винятковими обставинами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві доводи не вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_8 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення вартості паю за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук