АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:766/89/16-ц Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження:22-ц/791/2299/16 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.

суддів: Вейтас І.В.

ОСОБА_2

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 09.04.2009 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_4 належну йому ? частину квартири за адресою АДРЕСА_1.

26.12.2012 року ОСОБА_7 помер.

Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_8, яка померла 20 січня 2016 року та донька ОСОБА_5.

Спадкоємиця за заповітом ОСОБА_4 з 21 січня 2004 року по теперішній час зареєстрована та постійно проживає у Російській Федерації.

Спадкодавець не повідомив їй про складання заповіту.

ОСОБА_4, позивач по справі, з 26 січня 2012 року по 04.11.2015 року державний кордон не перетинала, тому не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, що за вказаної обставини є поважною причиною для пропущення встановленого строку для подачі заяви на прийняття спадщини, у звязку з чим просить визначити ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за ОСОБА_7, який помер 26 грудня 2012 року, в три місяці, який обчислювати з дня наступного після набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року позов задоволено, визначено ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини,що відкрилася після померлого 26.12.2012 року ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що причини наведені позивачем щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 є поважними.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 08 квітня 2009 року ОСОБА_7 склав на імя ОСОБА_4 заповіт, відповідно до якого він заповів останній належну йому на праві приватної власності ? частку квартири №34, що розташована в м. Миколаєві по проспекту Миру,24 (а.с.5,6).

Інша ? частина квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.02.2007 року належала ОСОБА_8 (а.с.6)

26 грудня 2012 року помер ОСОБА_7 (а.с.7).

20 січня 2016 року померла ОСОБА_8 (а.с.11).

Відповідачка ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_7, а отже спадкоємцем першої черги за законом (а.с.12,13) .

ОСОБА_9 була дружиною ОСОБА_7, про що свідчить свідоцтво про шлюб, а отже була спадкоємцем першої черги за законом, мала право на обовязкову долю у спадщині.

Також, з матеріалів справи, а саме доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що відповідно до запису в будинковій книзі на час смерті ОСОБА_7 в спірній квартирі з ним проживала ОСОБА_8 (а.с.40).

08 грудня 2014 року ОСОБА_8 склала на імя ОСОБА_10 заповіт, яким заповіла все належне її майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, тобто все те, що буде її належать та на що вона матиме право (а.с.35).

Як розяснено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції на норми закону та розяснення які містяться в вищезазначеній постанові Пленуму уваги не звернув та не перевірив належне коло відповідачів.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3, як спадкоємець після смерті ОСОБА_9, до участі у справі не був залучений, а також оцінку спадковим правам зазначених осіб суд першої інстанції не надавав, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що рішення суду підлягає скасуванню з вищезазначених підстав, колегія суддів не надає правову оцінку висновкам суду щодо наявності підстав для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом першої інстанції при розгляді справи порушені також вимоги процесуального закону щодо підсудності справи, розяснення про які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», зокрема в п.42.

Разом з тим, саме ця обставина не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, але повинна бути врахована судом при зверненні позивача до суду з аналогічним позовом.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з аналогічним позовом з визначенням належного кола відповідачів в тому числі до ОСОБА_3

Керуючись ч.1 п.2 ст.307, ч.1 п.4 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И РІ Ш И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_2