У х в а л а

18 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Березівське» про розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,40 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Право власності на вказану земельну ділянку він набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 грудня 2013 року Маловисківською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області. Даний договір був зареєстрований 28 січня 2010 року за № 04. у Маловисківському районному відділі КРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України». Позивач вважав, що відповідач порушив пункти 9,10,11,13 укладеного договору, що є підставою для його розірвання, оскільки виплата орендної плати проводилась неналежним чином.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено факт невиконання відповідачем умов укладеного договору оренди землі та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону, та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яку згідно зі ст. 360-7 ЦПК України суди мають враховувати при застосуванні таких норм права.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин суд першої інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, а тому безпідставним є посилання скаржника на зазначені обставини.

Доводи, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Березівське» про розірвання договору оренди землі, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович