Провадження № 2/521/6216/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

Головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О. В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого у шлюбі майна, а саме: 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на 1/4 частину вказаної квартири.

Позов мотивовано, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 року. В період шлюбу, за час спільного проживання було придбано у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ? частина якої зареєстрована за відповідачем. Відносини між сторонами не склались, їх шлюб було розірвано 22.02.2016 року. Оскільки згода про добровільний поділ спірного майна між сторонами не досягнута, позивачка, враховуючи рівність часток подружжя, просила задовольнити вказані позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 року, який було розірвано 22.02.2016 року, що підтверджується копією рішення Малиновського районного суду м.Одеси (а.с.6-7)

У період шлюбу сторонами по справі в спільну сумісну власність придбано ? частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, посвідченого 15.06. 2012 року Поведьонковою І. І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 2090 (а.с.9-10), копією витягу з державного реєстру правочинів (а.с.11). Факт придбання частки квартири в спільну сумісну власність визнається відповідачем, й, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» від 09.07.20112 року №34757547, реєстраційний номер № 36834494 (а.с.8) квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по ? частині, що також підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно(а.с.22-23)

При прийнятті рішення, суд керується ст.ст. 60, 69, 70 СК України, відповідно до яких майно набуте подружжям за час шлюбу, належить, дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вказані положення СК України кореспондуються з положеннями ст.ст. 368 та 369 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначив у п. 22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п. 25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи, що предметом спору є ? частина квартири, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, як нажита ними у період шлюбу, відповідач позов визнав, визнання позову не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову, й поділ спірного майна шляхом виділення кожній із сторін у власність по ? частині спірної квартири.

При вирішенні питання про судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 850 грн., а також стягнення з нього в дохід держави судового збору в сумі 117 грн. 66 коп., виходячи з вартості спірного майна, визначеної в договорі купівлі-продажу квартири (а.с. 9-10).

Керуючись ст.60,63,69,70 СК України, ст.368,369, 372 ЦК України, ст..10,11,14,60,61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Здійснити поділ ? частки квартири за адресою АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, посвідченого 15.06. 2012 року Поведьонковою І. І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 2090, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2:

-виділити у власність ОСОБА_3 ? частку квартири за адресою АДРЕСА_1;

-виділити у власність ОСОБА_2 ? частку квартири за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 850 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 117 грн. 66 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. В. Мурзенко