Справа № 405/554/15-ц
Провадження №2/405/488/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2016 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

та третьої особи без самостійних вимог

на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», треті особи без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення страхових виплат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», в якому просила визнати відмову останнього у виплаті їй (позивачу) вартості збитків, спричинених пошкодженнями транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна» в сумі 20 815, 91 грн. неправомірною та стягнути з відповідача на її користь вартість збитків, спричинених пошкодженнями транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна» в сумі 20 815, 91 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 11.07.2014 року о 14 год. 40 хв. в с. Клинці Кіровоградського району Кіровоградської області по вул. Леніна, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний номер 00424ОН, з причепом державний реєстраційний номер 5728ВС, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ 2121», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, після якої учасниками ДТП було викликано інспекторів ДАІ, якими складено протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. За наслідками розгляду даного протоколу Маловисківським районним судом Кіровоградської області постановою від 06.08.2014 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні даного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказала, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «СК Країна», на підтвердження чого було надано договір страхування цивільно-правової відповідальності (поліс №АІ/2911346), укладений між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_3 щодо забезпечення транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_2. Крім того, зазначила, що учасниками ДТП про настання страхового випадку, 11.07.2014 року здійснено повідомлення «Страхова компанія «Країна» регіональній дирекції ПАТ «СК Країна», якою для огляду транспортних засобів на місце події було направлено страхового комісара, яким складено акт огляду транспортного засобу від 11.07.2014 року, за наслідками якого 20.07.2014 року складено звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу та визначено розмір збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, який становить 20815,91 грн. 18.08.2014 року вона (позивач) звернулася до ПАТ «СК «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була прийнята за вх.№6961 від 18.08.2014 року, та за наслідками розгляду якої 08.10.2014 року їй було відмовлено в такій виплаті, при цьому, відмова у виплаті страхового відшкодування мотивована тим, що страхувальник ( в даному випадку ОСОБА_3) не повідомив страховика про те, що обєкт уже застрахований, у звязку з чим, новий договір страхування є нікчемним. Зазначену відмову у виплаті їй страхового відшкодування позивач вважає протиправною, не законною та такою, що суперечить Законам України, з тих підстав, що договір страхування цивільно-правової відповідальності (поліс № АІ/2911346), укладений між ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_3, щодо забезпечення транспортного засобу марки «ВАЗ 2101», державний номер 00424ОН, не визнано недійсним (нікчемним), судові рішення з даного питання відсутні, крім того, посилання відповідача при відмові у виплаті страхових сум на не повідомлення особи про існування іншого страхового договору, як на підставу недійсності (нікчемності) договору, безпідставне та не обгрунтоване, оскільки, така підстава не визначена ні загальними нормами недійсності правочину, визначених ЦК України, ні нормами недійсності правочину, передбаченими Законами України «Про страхування» та «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому дії ПАТ «СК «Країна» щодо не виплати страхового відшкодування є неправомірними.

З огляду на викладене вище, позивач ОСОБА_4 просила визнати відмову публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у виплаті їй вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна» в сумі 20815,91 грн. не правомірною та стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на її користь вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна» в сумі 20815,91 грн., а також стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на її користь судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2016 року залучено до участі в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхових виплат, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» позов не визнала, просила відмовити позивачу в задоволенні позову до ПАТ «СК «Країна», зазначивши на обгрунтування заперечень, що 13.06.2014 року до ПАТ «СК «Країна» звернувся ОСОБА_3 з метою укладення Договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та 13.06.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Країна» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АІ/2911346, за яким забезпеченим засобом став автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номер 00424ОН. Також зазначила, що основним нормативно-правовим документом в сфері господарської діяльності, щодо якої розглядається спір, є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п.14.2 ст.14 якого Страховик не може відмовити будь-якому Страхувальнику в укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім того, відповідно до п.17.3 ст.17 Закону при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобовязаний повідомити страховика про всі діючі договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Згідно з інформацією Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, на момент скоєння ДТП та станом на день укладення полісу з ПАТ «СК «Країна» 13.06.2014 року транспортний засіб «ВАЗ 2101», державний номер 00424ОН, було забезпечено у ВАТ «НАСК «Оранта» за договором (полісом) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5567487, який було заключено до укладення з ПАТ «СК «Країна» полісу № АІ/2911346, при цьому, страхувальник не повідомив страховика про діючий договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений з ВАТ «НАСК «Оранта», на підставі чого та відповідно до ч.1 п.3 ст.989 ЦК України страхувальник зобовязаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується, якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що обєкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним відповідно до положень ч.2 ст.215 ЦК України, за якими недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Також, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_3 всупереч вимогам ст.33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав ПАТ «СК «Країна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, у зв'язку з чим, у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Представник третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву за вх. № 29965 від 23.11.2016 року, в якій підтримала позицію, зазначену в попередніх судових засіданнях по справі, просила розглядати справу без участі представника третьої особи, зазначивши при цьому, що на момент скоєння ДТП, яке мало місце 11.07.2014 року, ні позивач, ні відповідач з будь-якими заявами, повідомленнями, як цього вимагає ст. 33.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не зверталися. Також зазначила, що відповідно до п. 1.4 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заява про страхове відшкодування може бути подана до страхового компанії впродовж одного року, на підставі чого такий термін сплинув 11.07.2015 року, а відтак правовідносини, що передбачають зобовязання між страхувальником і НАСК «ОРАНТА» припинені.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.07.2014 року в с.Клинці Кіровоградського району та області, учасником якої він був, керуючи транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номер 004 24 ОН, та постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області його було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Крім того, зазначив, що договір страхування укладав з ПАТ «НАСК «Оранта» відносно транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ-2101, державний номер 004 24 ОН, до закінчення строку дії попереднього договору, який мав закінчитися через два місяці, вирішив укласти та уклав договір страхування з іншою страховою компанією відносно автомобіля та причепу, про наявність договору страхування з ПАТ «НАСК «Оранта», який не закінчив свою дію, страховій компанії «Країна» не повідомляв, так як його про це ніхто і не запитував. Також вказав, що після настання ДТП, він не повідомляв страховика ПАТ «СК «Країна» про факт ДТП та настання страхового випадку. Вважав, що відшкодувати збитки позивачу, завдані пошкодженням транспортному засобу при ДТП повинен відповідач ПАТ «СК «Країна».

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, враховуючи позицію представникатретьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», дослідивши надані сторонами письмові докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 липня 2014 року о 14 год. 40хв. у с. Клинці Кіровоградського району Кіровоградської області по вул. Леніна, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2101». державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «ВАЗ 2121», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_1, та внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження.

Відповідно до відомостей №9410559 про дорожньо-транспортну пригоду, сформовані АІПС ДТП станом на 30.10.2014 року, учасниками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.07.2014 року, були: тип, марка транспортного засобу: транспортний засіб: легковий ВАЗ-21001, номерний знак НОМЕР_2, що належить Корніловій, наявний поліс ОСЦПВВНТЗ серії АІ2911346 з терміном дії до 12.06.2015 року, виданий ПАТ «СК «Країна», напівпричіп ММЗ 81024, номерний знак НОМЕР_3, належить Яковенко, наявний поліс ОСЦПВВНТЗ АІ2911347 з терміном дії до 12.06.2015 року, виданий ПАТ «СК «Країна», водій ОСОБА_3, легковий ВАЗ-2121, номерний знак НОМЕР_1, належить ОСОБА_1, наявний поліс ОСЦПВВНТЗ серії АС3485554 з терміном дії до 01.11.2014 року, виданий АТ «СГ «ТАС» (приватне), водій ОСОБА_1.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Вартість збитків, завданих власнику транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, яка сталася 11 липня 2014 року, складає 20 814 грн. 91 коп., що підтверджується звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 20 липня 2014 року.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер 00424ОН, була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна» згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/2911346), укладеного 13.06.2014 року між ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_3; Строк дії договору з 13.06.2014 року по 12.06.2015 року, Страхувальник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечений транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2101, номерний знак 004 24 ОН.

Крім того, згідно з інформацією Єдиної центральної бази даних МТСБУ, на момент скоєння ДТП та станом на 11 липня 2014 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер 00424ОН була застрахована також в ВАТ «НАСК «Оранта» за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/5567487, з терміном дії з 14.08.2013 року до 13.08.2014 року, страхувальник ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечений транспортний засіб автомобіль ВАЗ 2101, номерний знак 004 24 ОН.

Зазначені факти представниками сторін не заперечувалися.

Судом також встановлено, що 14.07.2014 року за №2920 потерпіла особа - водій транспортного засобу ВАЗ-2121, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 повідомив відповідача ПАТ «СК «Країна» про дорожньо-транспортну пригоду.

Крім того, 18.08.2014 року за вх.№6961 ОСОБА_4 звернулася до відповідача ПАТ «СК «Країна» з заявою на виплату страхового відшкодування.

Листом від 08.10.2014 року за вих.№6786 відповідач ПАТ «СК «Країна» повідомив позивача ОСОБА_4 про відсутність у ПАТ «СК «Країна» обовязку відшкодування шкоди, заподіяної третім особам за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2911346, на підставі чого відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, при цьому, підставами для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування відповідачем в листі зазначено про те, що страхувальник ОСОБА_3 при укладанні полісу з ПАТ «СК «Країна» 13 червня 2014 року не повідомив про те, що цивільна-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок ДТП за участю транспортного засобу марки ВАЗ-2101, державний номерний знак 004 24 ОН, уже застрахована в НАСК «Оранта за полісом №АС/5567487, у звязку з чим, в силу положень ч.3 ст.989, ч.1 ст.236 ЦК України,поліс №АІ/2911346 є нікчемним.

Зазначена відмова відповідача ПАТ «СК «Країна»у виплаті позивачу страхового відшкодування, а так само стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 20 815 грн. 91 коп., є предметом позовних вимог позивача ОСОБА_4

Як на підстави позовних вимог позивач зазначила про те, що про настання страхового випадку нею (позивачем) було вчасно повідомлено відповідача, крім того, у визначений Законом термін, вона вчасно звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, в свою чергу, відповідач прийняв від неї всі документи, направив страхового комісара, яким було складено акт огляду транспортного засобу та за наслідками розгляду якого складено звіт про оцінку вартості (збитків) транспортного засобу та визначено розмір збитків, більш того, зазначила, що стороною за договором страхування, укладеним ОСОБА_3 з ПАТ «СК «Країна», страхувальником було сплачено страховий платіж, у звязку з чим зазначений договір страхування набув чинності відповідно до вимог ст.983 ЦК України, на підставі чого зазначений договір є дійсним, крім того, положеннями ст.25 Закону України «Про страхування» визначено вичерпний перелік підстав відмови у виплаті страхових сум (страхового відшкодування), до яких підстава відмови у виплаті страхового відшкодування як нікчемність договору не належить.

Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Зокрема, Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодуванняшкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України та відповідно до п.17.3 ст.17 якого при укладенні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобовязаний повідомити страховика про всі діючі договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Згідно з інформацією з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, на момент ДТП, яка мала місце 11 липня 2014 року, а так само, станом на день укладення полісу №АІ/2911346 з ПАТ «СК «Країна» 13 червня 2014 року, транспортний засіб ВАЗ-2101, державний номер 004 24 ОН було забезпечено також в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором (полісом) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5567487 від 13.08.2013 року, з терміном дії полісу з 14.08.2013 року по 13.08.2014 року.

При цьому, страхувальнику ОСОБА_3 при зверненні 13.06.2014 року до ПАТ «СК «Країна» з метою укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було достеменно відомо про те, що цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок ДТП за участю транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2101, державний номер 004 24 ОН уже було застраховано у ВАТ «НАСК «Оранта» за полісом АС/5567487, страхувальником за яким він (ОСОБА_3) також був, однак останній, при укладенні договору з відповідачем, не повідомив про наявність діючого договору страхування, укладеного з ПАТ «НАСК «Оранта».

Зазначені обставини підтверджені під час судового розгляду справи третьою особою без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, та останнім не спростовані шляхом подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про страхування» договір страхування вважається недійсним з моменту його укладення, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.17.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.1 ст.989 ЦК України страхувальник зобовязаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що обєкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст.236 ЦК України, якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Також, судом відзначається, що відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з'єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що причіп - це транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Одночасно, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року також передбачено, що причіп це транспортний засіб, призначений для руху тільки в зєднання з іншим транспортним засобом, у звязку з чим скоєння дорожньо-транспортної пригоди є наслідком дії водія тягача, оскільки як сам тягач, так і причіп були приведені в рух двигуном тягача та діями водія цього тягача, перебували у зєднанні між собою.

Крім того, згідно з п.п.1.4, 1.6, 1.7, ст.4, ст.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»субєктами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі; об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу; особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, при цьому, володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; власниками транспортних засобів - є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Судом встановлено, що страхувальником стосовно забезпеченого транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2101, державний номер 004 24 ОН є третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 Алгадім огли, при цьому, судом встановлено, що відповідно до посвідки на постійне місце проживання серії КГ №08504 прізвище останнього зазначено як ОСОБА_5, 14.05.1985 року, та зазначений документ для встановлення особи страхувальника надавався ПАТ «НАСК «Оранта» при укладенні договору страхування (полісАС/5567487), відповідно до посвідчення водія прізвище зазначено як МахаррашовСалехАлгадімогли, ІНФОРМАЦІЯ_1, та при укладенні договору страхування з ПАТ «СК «Країна» (поліс №АІ/2911346) надавався зазначений документ (посвідчення водія) для встановлення особи страхувальника.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що страхувальником стосовно транспортного засобу ВАЗ-2101, державний номер 004 24 ОН є ОСОБА_3 Алгадім огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, який керував зазначеним транспортним засобом на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.07.2014 року, при цьому, судом під час судового розгляду справи не встановлено, що останній неправомірно заволодів зазначеним транспортним засобом, у звязку з чим його цивільно-правова відповідальність була застрахована, та при ДТП, винним у якій визнано ОСОБА_3, настала підстава для цивільно-правової відповідальності.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно з п.п. 33.1.4 п. 33.1 Закону в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторному (транспортному) страховому бюро України, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

Отже, у разі невиконання страхувальником обовязку, передбаченого ст. 33 Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

З розяснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2012 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що відповідно до ст.3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Під час судового розгляду справи третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 пояснив, що після ДТП, яка мала місце 11.07.2014 року, він, як страхувальник, не повідомляв будь-яким способом ПАТ «Страхова компанія «Країна» про страховий випадок.

В свою чергу, суд, з урахуванням висновків, викладених в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, щодо не вирішення судами попередніх інстанцій питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, зокрема, залучення до участі в справі ОСОБА_3, та на підставі ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяючи сторонам у всебічному та повному зясуванню обставин справи, - розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, і, зокрема, розяснив представнику позивача положення ст.33 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача та щодо залучення до участі в справі співвідповідачів, вислухав позицію представника позивача з зазначеного питання, який заперечував щодо будь-якого залучення до участі в справі в якості співвідповідача, так і заміни відповідача, - ОСОБА_3, вважаючи, що належним відповідачем, є і залишається відповідач ПАТ «СК «Країна», який і зобовязаний виплатити позивачу страхове відшкодування, у звязку з чим, та відповідно до положень ст.35 ЦПК України за ухвалою суду від 30 травня 2016 року ОСОБА_3 залучений до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також, судом відзначається, що, виходячи зі змісту ст.ст.30, 35, 36, 118 ЦПК України, а також загальних засад цивільного судочинства, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. - не можуть бути зобовязані до вчинення певних дій.

Положення третьої особи у цивільному процесі визначено ст.ст. 34,35 ЦПК України і суттєво відрізняється від правового положення сторін у процесі, зокрема, відповідача, на підставі чого рішення у справі не може бути ухвалене на користь такої особи чи проти неї, більш того, суд не повинен також судовим рішенням створювати відповідальність третьої особи перед позивачем або відповідачем.

З огляду на викладене вище, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, а так само, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення обовязку з відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнення майнової шкоди з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна», що є підставою для відмови позивачу ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до відповідача ПАТ «СК «Країна» в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 15, 57-59, 60, 61, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», треті особи без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про визнання відмови ПАТ «Страхова компанія «Країна» у виплаті вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна» в сумі 20 815 грн. 91 коп. не правомірною, та про стягнення з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, визначених у звіті страхового комісара СК «Країна» в розмірі 20 815 грн. 91 коп., - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова