АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1134/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Гордєєв В.О.
Провадження № 22-ц/789/1409/16 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства Галіція Дистилері на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства Галіція Дистилері про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що наказом генерального директора ПрАТ Галіція Дистилері №50 від 29 червня 2016 року його звільнено з посади виконавчого директора вказаного товариства через відсутність на роботі 21.06.2016 року більше 3 годин протягом робочого дня без поважних причин, за п.4 ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки 21.06.2016 року він був на роботі з 8.00 год. до 9.30 год, після чого виїхав у м.Тернопіль для зустрічі із слідчим ПМ ГУ ДФС в Тернопільській області для надання пояснень щодо діяльності ПрАТ Галіція Дистилері. Після вказаної зустрічі виїхав у м.Бучач, де з 15:00 год. до 17:15 год. перебував у Бучацькій міській раді з питань своєї діяльності як депутата місцевої ради з метою узгодження порядку денного засідання земельної та будівельної комісії, членом якої він є. Отже, відсутність його на роботі була зумовлена поважними причинами, що виключає прогул. Також зазначав, що обіймав посаду виконавчого директора, тому для нього не було встановленого графіку робочого часу, так як виконання обовязків виконавчого директора передбачає ненормований робочий день.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області позов задоволено. Скасовано наказ №50 від 29.06.2016 року ПрАТ Галіція Дистилері про звільнення та поновлено ОСОБА_1 на роботі в ПрАТ Галіція Дистилері на посаді виконавчого директора з 30.06.2016 року. Стягнуто з ПрАТ Галіція Дистилері в користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнуто з ПрАТ Галіція Дистилері 551,20 грн судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ПрАТ Галіція Дистилері просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. У повістці про виклик ОСОБА_1, виписаній 16 червня 2016 року старшим слідчим з ОВС першого ВРКП СУФР ГУ ДФС в Тернопільській області, відсутня відповідна відмітка про явку ОСОБА_1 за викликом слідчого та його участі у слідчій дії, а тому дана повістка не є належним доказом поважності причин відсутності позивача на роботі з 9:15 год. 21.06.2016 року. Крім цього, із відповіді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2016 року на адвокатський запит АК Сидорович та партнери вбачається, що в реєстрі матеріалів кримінального провадження №0000098 відсутній протокол про допит ОСОБА_1 в якості свідка, а тому показів він не давав. Також зазначає, що чинним законодавством України не передбачено такої підстави до звільнення депутата місцевої ради від виконання виробничих або службових обов'язків з відшкодуванням йому середнього заробітку за основним місцем роботи, як необхідність ознайомлення з рішеннями ради, проектами рішень, а відтак відсутні підстави для визнання причин відсутності на роботі ОСОБА_1 поважними. Також безпідставним є посилання суду на ненормований робочий день для позивача, так як згідно колективного договору для всіх працівників товариства, в тому числі і виконавчого директора, встановлено робочий день з 08.00 до 17.00 год.

Заслухавши пояснення представників ПрАТ Галіція Дистилері, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_1, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність позивача на робочому місці більше 3 годин 21.06.2016 року зумовлена поважними причинами, а тому наказ про звільнення підлягає скасуванню, позивача слід поновити на роботі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для поновлення позивача на роботі.

Судом встановлено, що наказом №10 від 11 квітня 2006 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ЗАТ Галспирт на посаду генерального директора.

26 липня 2010 року ОСОБА_1 було призначено на посаду виконавчого директора (наказ №83 від 26.07.2010 року).

Наказом №58 від 11 травня 2011 року ЗАТ Галспирт з 11.05.2011 року перейменовано в ПрАТ Галіція Дистилері.

Відповідно до наказу №50 від 29 червня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади згідно з п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин, який мав місце 21.06.2016 року. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці протягом робочого дня 6 годин 45 хвилин.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно колективного договору, у ПрАТ Галіція Дистилері тривалість робочого часу для усіх працівників підприємства встановлена наступним чином: з 08.00 год. до 17.00 год, перерва для відпочинку і харчування з 13.00 до 14.00 год.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2016 року ОСОБА_1 о 08.00 прибув на роботу та був присутній на робочому місці до 9 год. 15 хв., після чого виїхав у м.Тернопіль за викликом згідно повістки до старшого слідчого з ОВС першого ВРКП СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області, для допиту в якості свідка по кримінальному провадженню №0000098. У повістці зазначено про небхідність зявитися до слідчого на 11.00 год. 21.06.2016 року за адресою м.Тернопіль, вул. Білецька, 1.

Згідно ст.ст.133-140 КПК України, особа зобовязана прибути на виклик слідчого.

Оскільки процесуальні норми зобовязують особу прибути за викликом відповідного органу в зазначений ним день і час, тому в разі виклику працівника до правоохоронного органу роботодавець зобовязаний звільнити його від роботи в цей час.

З довідки №3507/19-00-23 від 13.09.2016 року слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Тернопільській області вбачається, що ОСОБА_1 викликався 21.06.2016 року на 11.00 год. для допиту в якості свідка по кримінальному провадженню №0000098, та згідно записів у журналі обліку відвідувачів перебував у приміщенні ГУ ДФС у Тернопільської області з 11 год. 07 хв. до 12 год. 52 хв.

Точний час перебування ОСОБА_1 у дорозі встановити неможливо, проте з пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що час у дорозі з м.Бучача до м.Тернополя займає не менше однієї години, враховуючи відстань між м.Бучач та м.Тернопіль, яка складає близько 70 км.

Таким чином, враховуючи час, витрачений позивачем на дорогу в обидві сторони, час його перебування в ГУ ДФС у Тернопільській області, а також гарантований позивачу час для обідньої перерви, тому прибув він у м.Бучач після 14.00 год., і відсутність його на робочому місці з 9.15 год. протягом першої половини робочого дня зумовлена поважними причинами.

Що ж стосується другої причини відсутності позивача на робочому місці перебування з 15.00 год. до 17.15 год. у Бучацькій міській раді з питань діяльності позивача як депутата місцевої ради з метою узгодження порядку денного засідання земельної та будівельної комісії, членом якої він є, колегія суддів вважає, що зазначена причина судом першої інстанції помилково визнана поважною, враховуючи наступні мотиви.

Так, ОСОБА_1 є депутатом Бучацької міської ради та членом постійної комісії з питань промисловості, будівництва, транспорту, підприємницької діяльності та питань законності.

Відповідно до ч.3 ст. 49 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, на час сесій, засідань постійних комісій рад, а також для здійснення депутатських повноважень в інших, передбачених законом випадках, депутат звільняється від виконання виробничих або службових обовязків.

21 червня 2016 року не відбувалася сесія та не було засідань постійних комісій рад. Як зазначив сам позивач, мета його перебування у приміщенні Бучацької міської ради узгодження порядку денного засідання постійної комісії ради, членом якої він є. Допитаний у суді першої інстанції в якості свідка секретар Бучацької міської ради ОСОБА_2 пояснив, що 21.06.2016 року приблизно з 15.00 до 17.00 год. ОСОБА_1 перебував у приміщенні Бучацької міської ради та ознайомлювався із протоколами сесій за період з січня 2016 року.

Чинним законодавством не передбачено звільнення депутата місцевої ради від виконання виробничих та службових обовяків для ознайомлення із документами ради, узгодження порядку денного засідання постійної комісії.

ОСОБА_1 не доведено, які ж саме депутатські повноваження він здійснював 21.06.2016 року з 15.00 год. до 17.00 год.

За таких обставин суд помилково визнав перебування ОСОБА_1 у приміщенні Бучацької міської ради у вказаний час поважною причиною його відсутності на роботі.

Також невірним є посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що для позивача не було встановленого графіку робочого часу, оскільки виконання обовязків виконавчого директора передбачає ненормований робочий день.

На особу, що займає посаду виконавчого директора, поширюється режим роботи, встановлений для усіх працівників. Будь-яких виключень для виконавчого директора колективний договір не встановлює. Окрім цього, поняття ненормований робочий день не надає працівнику право встановлювати собі графік роботи на власний розсуд.

Проте, невірні висновки суду про такі поважні причини відсутності позивача на роботі як ненормований робочий день позивача та перебування у Бучацькій міській раді, на правильність рішення суду першої інстанції не впливають, так як навіть без врахування цих причин не встановлено факту відсутності позивача на робочому місці без поважних причин більше 3 годин. Враховуючи повернення позивача з м.Тернополя у м.Бучач після 14.00 год., в той час як тривалість робочого дня встановлена до 17.00 год., тому час відсутності позивача на робочому місці без поважних причин (прогул) складає менше 3 годин.

За таких обставин рішення суду в частині скасування наказу про звільнення та поновлення ОСОБА_1 на роботі слід залишити без змін, так як воно є правильним по суті і справедливим, та відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про те, що у повістці про виклик ОСОБА_1 до слідчого відсутні відповідні відмітки про те, що він зявився за цим викликом, у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000098 згідно інформації Тернопільського міськрайонного суду відсутній протокол допиту ОСОБА_1 в якості свідка, а сам факт перебування у приміщенні ГУ ДФС у Тернопільській області з 11.07 год. до 12.52 год. 21.06.2016 р. не свідчить про його участь у слідчій дії, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від виконання трудових обовязків у вказаний час, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступні мотиви.

У матеріалах справи наявні докази про те, що позивач зявився у визначений у повістці день до слідчого.

Час, зазначений у повістці, співпадає із часом перебування ОСОБА_1 в ГУ ДФС у Тернопільській області, вказаним у довідці від 13.09.2016 року за підписом начальника СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області.

Тому сама по собі відсутність на звороті повістки про виклик до слідчого відмітки про прибуття особи при вказаних обставинах не спростовує того факту, що ОСОБА_1 зявився на виклик слідчого.

Також відсутність протоколу допиту ОСОБА_1 у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000098, яке передано на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду, не спростовує факту виклику слідчим позивача для допиту і явки останнього за викликом слідчого, так як відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав, зокрема, поданні до суду доказів. Отже, протокол допиту ОСОБА_1 в якості свідка не мусить у безумовному порядку бути наявним у матеріалах кримінального провадження, що передане до суду.

Разом з тим, стягуючи в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд обмежився лише загальним формулюванням стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, не визначивши та не вказавши суму, яка підлягає стягненню, а тому в цій частині рішення слід скасувати, ухваливши нове про стягнення в користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 40 040 грн. 70 коп., виходячи з таких розрахунків.

Враховуючи відомості про доходи ОСОБА_1 за період з липня 2015 року по червень 2016 року, зазначені у довідці від 6 грудня 2016 року, обрахувавши середній заробіток позивача відповідно до Порядку розрахунку середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 8.02.1995 року, середньоденний заробіток позивача складає 465, 59 грн.

Рішення суду першої інстанції про поновлення позивача допущено до негайного виконання та виконане 27.10.2016 року.

Отже, оплаті за час вимушеного прогулу підлягає період з 21 червня по 26 жовтня 2016 року включно 86 робочих днів, що складає суму 40 040 грн. 70 коп. (465, 59 грн. х 86 днів).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И ЛА :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Галіція Дистилері задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2016 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з приватного акціонерного товариства Галіція Дистилері в користь ОСОБА_1 40 040 грн. 70 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3