Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною 29 січня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 96, про стягнення із заставодавця ОСОБА_1 та користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави: автомобіль марки: SEAT модель: IBIZA 1.4 І, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, рік випуску: 2013, колір білий.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ним було укладено Кредитний договір № 50009111, на підставі якого відповідач зобов'язався надати основний кредит в сумі 113 868,40 гривень, що є еквівалентом суми кредиту в доларах США: 13 942,50 доларів США, та додатковий кредит в сумі 33 688, 90 гривень, що є еквівалентом суми кредиту в доларах США: 4 125,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,90% річних, а позичальник - зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути відповідачу кредит та додатковий кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та додатковим кредитом. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки SEAT, модель IBIZA, об'єм двигуна 1 390, рік випуску 2013 року. Цільове призначення додаткового кредиту: оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Крім того, 31 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ним було укладено договір застави транспортного засобу предметом застави за яким є придбаний автомобіль марки: SEAT модель: IBIZA 1.4 І, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, рік випуску: 2013, колір білий. 06 квітня 2016 року, належний йому автомобіль описано, арештовано та вилучено державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського МУЮ, про що винесена відповідна постанова та складено акт. В подальшому ним стало відомо про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. 29 січня 2016 року вчинено виконавчий напис, що зареєстрований за № 96 про стягнення із заставодавця ОСОБА_1 та користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави: автомобіль марки: SEAT модель: IBIZA 1.4 І, номер шасі (кузова) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, рік випуску: 2013, колір білий.

Відповідно до вказаного виконавчого напису, за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета застави пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 27 травня 2013 року по 05 жовтня 2015 року. Сума поточної заборгованості, яка в односторонньому порядку розрахована відповідачем та значиться в виконавчому написі складає: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 49 803,35 гривень; штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 8 283,14 гривень; витрати понесені Відповідачем з метою повернення заборгованості - 1 106,80 гривень; сума кредиту до повернення - 174 831,23 грн., що становить еквівалент - 8 272,51 доларів США; штраф в розмірі 20 % від суми кредиту - 22 773,68 гривень. Загальна сума до стягнення згідно виконавчого напису складає 287 704,29 гривень. В подальшому відповідачем пред'явлено виконавчий напис до виконання до Відділу ДВС Житомирського РУЮ, яким в порушення норм статей 20, 26 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження, хоча боржник та майно були зареєстровані і знаходились в місті Львові. Вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства України. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Відповідач приховав від нотаріуса факт наявності судового спору між сторонами. Зокрема, на момент вчинення виконавчого напису у провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа № 464/9025/15-ц за його позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» від 12 листопада 2015 року про визнання недійсними окремих положень кредитного договору №50009111 від 27 травня 2013 року. 17 листопада 2015 року були скеровані відповідні листи у Департамент нотаріату та фінансового моніторингу Міністерства юстиції України, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Головне територіальне управління юстиції у Київській області, в яких він проінформував уповноважені органи Міністерства юстиції України про наявність вказаного судового спору між сторонами та просив повідомити нотаріусів про не вчинення ними виконавчого напису нотаріуса до вирішення справи судом. Лише 31 березня 2016 року Сихівським районним судом міста Львова було винесено ухвалу у справі № 464/9025/15-ц, якою закрито провадження у даній справі. На вказану ухвалу 05 квітня 2016 року ним було подано апеляційну скаргу, яка була задоволена ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2016 року по справі № 464/9025/15-ц, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчих написах зроблено відповідачем одноособово без урахування його думки та позиції. Вказаний розрахунок не відповідає дійсній сумі заборгованості. Сума невиконаних зобов'язань вказана у виконавчому написі не може складати 287 704,29 гривень, оскільки дана сума є у два рази більшою від суми кредиту разом з відсотками, при тому що більша частина коштів за кредитом ним вже була сплачена. Ним не отримувались від відповідача жодні повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у запереченні на позову заяву, долученого до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив суду, що сума дострокового стягнення кредиту була розрахована відповідно до графіка погашення кредиту, при цьому заборгованість по кредиту з боку позичальника мала місце з квітня 2015 року. Зазначив, що нотаріусу під час вчинення виконавчого напису не було надано обмінного курсу банку. Щодо направлення вимоги на зареєстровану адресу позичальника, зазначив, що доказів такого направлення немає.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50009111, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язувався надати позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 113 868,40 гривень, суму додаткового кредиту у розмірі 33 688,90 гривень, із застосуванням процентної ставки в розмірі 9,90 % річних на придбання автомобіля, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредиту: 60 місяців.

В подальшому, між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 50009111 від 27 травня 2013 року, якою було визначено обов'язок позичальника сплатити вартість послуг, пов'язаних з погашенням та обслуговуванням кредиту, у розмірі 8000 гривень з урахуванням ПДВ.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 31 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу, відповідно до умов якого заставодавець ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов'язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: марка: SEAT, модель: IBIZA 1.4 І, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2, об'єм двигуна: 1390, державний номер: НОМЕР_1, рік виробництва: 2013, колір: білий.

Відповідно до п. 1.3. вказаного договору застави транспортного засобу, заставою за цим договором забезпечуються вимоги заставодержателя за кредитним договором № 50009111 від 27 травня 2013 року, укладеним між сторонами.

Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

29 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення із заставодавця - ОСОБА_1 на користь заставодержателя - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіля марки SEAT, модель - IBIZA 1.4 І, тип транспортного засобу - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2, рік випуску - 2013, колір - білий, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що за договором застави транспортного засобу, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 31 травня 2013 року за № 314, забезпечуються вимоги заставодержателя за кредитним договором № 50009111 від 27 травня 2013 року, в комплекті з Загальними комерційними умовами кредитування, а також Графіком погашення кредиту.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Як роз'яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Згідно вчиненого спірного виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, було запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 27 травня 2013 року по 05 жовтня 2015 року, сума поточної заборгованості станом на 05 жовтня 2015 року: несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 49 803,35 гривень; штрафні санкції за вимоги щодо сплати - 8 283,14 гривень; витрати понесені компанією з метою привернення заборгованості - 1 106,80 гривень; сума кредиту до повернення - 174 831,23 гривень, що становить еквівалент 8 272,51 доларів США; штраф в розмірі 20% від суми кредиту - 22 773,68 гривень. Сума до стягнення 287 704,29 гривень, а також відшкодування витрат, заставодержателя пов'язаних із вчиненням виконавчого напису на суму таких витрат.

Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Як вбачаться з матеріалів справи, 05 жовтня 2015 року з боку ТОВ «Порше Мобілі» направило на адресу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, згідно якої станом на 05 жовтня 2015 року сума заборгованості позичальника становить 234 024,52 гривень. В той же час, вказана сума заборгованості є відмінною, ніж за що вказана у виконавчому написі та значно перевищує суму кредиту, наданого позичальнику, при цьому доказів в підтвердження вказаного розміру заборгованості суду надано не було, як і не було надано відомостей, що підтверджують відсутність сплат по кредиту з боку позичальника. Таким чином, за наявності розходження сум боргу, вказаних у повідомлені про порушення умов основного договору та заяві ТОВ «Порше Мобіліті» на вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус у відповідності із п.2.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, не витребував у стягувача документи на усунення розходжень щодо суми заборгованості. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до виконавчого напису нотаріуса було запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 27 травня 2013 року по 05 жовтня 2015 року. В той ж час, в судовому засіданні представником відповідача зазначено, що заборгованість за кредитним договором виникла лише з квітня 2015 року. Крім того, сума кредиту до повернення, зазначена у виконавчому написі нотаріуса - 174 831,23 гривень, в той ж час, сума отриманого кредиту, відповідно до договору становить 147557 гривень 30 копійок, що еквівалентно 18067 доларам США 50 центів, на час укладання договору. У період часу з травня 2013 року по березень 2015 року, відповідач належним чином виконував умови договору, при цьому розмір кредиту до повернення в сумі 174 831,23 гривень жодним документом підтверджуй не був. Вказані обставини у своїй сукупності не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис винесений відповідного до чинного законодавства України.

Також, за вимог п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис в разі порушення основного зобов'язання та(або) умов іпотечного договору після спливу тридцяти днів з моменту вчинення відмітки іпотекодавцем на письмовому повідомлені про його отримання або відмітки поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, та з врахуванням вимог п.114 Правил надання послуг поштового зв'язку боржник вважається належним чином повідомлений, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що вимога (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором було направлено за адресою фактичного місця проживання позичальника, вказаного останнім у кредитному договорі станом на 27 травня 2013 року, та яка не була отримана позивачем, при цьому будь-яких вимог про дострокове стягнення за зареєстрованим місцем проживання позивача відповідачем направлено не було, що не заперечувалося стороною відповідача в судовому засіданні.

Крім того, судом встановлено, що станом на 12 листопада 2015 року в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним умов кредитного договору, у зв'язку з чим позивачем на адресу Департаменту нотаріату та фінансового моніторингу Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у Київській області були направлені відповідні повідомлення про наявність спору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст. ст. 589, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною 29 січня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №96, про стягнення із заставодавця ОСОБА_1 на користь заставодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» предмета застави - автомобіля марки -SEAT, модель - IBIZA 1.4 І, тип транспортного засобу - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2, рік випуску - 2013, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: