Справа № 167/1191/15-ц Провадження № 22-ц/773/846/16 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Категорія: 39 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

особи, яка не брала участі в справі - ОСОБА_2,

представника особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Уляниківської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду від 09 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

14 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем Уляниківської сільської ради 27 січня 2009 року, після смерті баби ОСОБА_5, яка померла 03 лютого 2014 року. Спадкодавцю на час смерті належав житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами в с. Уляники по вул. Сибірська, 14, Рожищенського району. 10 липня 2014 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, що знаходиться в с. Уляники по вул. Сибірська, 14 Рожищенського району.

Рішенням Рожищенського районного суду від 09 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 до Уляниківської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами в с.Уляники по вул. Сибірська,14 Рожищенського району, як на спадкове майно після смерті баби ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - до скасування з ухваленням нового рішення з таких мотивів

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 прийняла у встановлені законом строки та порядок спадщину, що залишилась після смерті останньої. Спадкова маса складалась з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Сибірській, 14 в с.Уляники Рожищенського району, який належав спадкодавцеві на праві власності, при відсутності відповідних правовстановлюючих документів.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені передчасно при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповіно до витягу з погосподарської книги №2 за 2014 рік Уляниківської сільської ради будинок №14 по вул. Сибірська в с.Уляники Рожищенського району, належав на праві власності ОСОБА_5, яка померла 03 лютого 2014 року, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4, 8). Згідно заповіту від 27.01.2009 року спадкодавець ОСОБА_5 заповіла житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами своїй онуці ОСОБА_4(а.с.7). Спадщину позивач прийняла відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України. 03.12.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майнові паї, що стверджується матеріалами спадкової справи №117/2014 року (а.с.35, 36-46). У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлої ОСОБА_5 на спадкове нерухоме майно: житловий будинок № 14 по вул. Сибірська в с.Уляники Рожищенського району, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2015 року (а.с.13).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, при вирішенні спору про спадкування суду необхідно встановити спадкову масу та всіх осіб, які мають право на спадкове майно.

Згідно зі ст. ст. 3, 213, 214 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Відповідачем у даній справі позивач зазначила Уляниківську сільську раду Рожищенського району.

Задовольнивши позов до даного відповідача, суд всупереч вимогам ст.214 ЦПК України не встановив коло спадкоємців після смерті ОСОБА_5, а отже, не перевірив чи не будуть порушені права, чи інтереси інших осіб щодо спадкування спірного майна і не зазначив у рішенні, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання даним відповідачем прав, свобод чи інтересів ОСОБА_4.

Так, з матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи №117/2014 вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її донька ОСОБА_6 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.11.2014 року на майнові паї(а.с.43). Спадкоємець ОСОБА_7 син спадкодавця, подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини в користь спадкоємця ОСОБА_6 (а.с.35 зворот).

Як встановлено апеляційним судом, на час відкриття спадщини донька спадкодавця ОСОБА_6 на час відкриття спадщини була непрацездатною, а тому в силу ст.1241 ЦК України мала право на обовязкову частку у спадщині.

З оглянутих в судовому засіданні апеляційного суду погосподарських книг встановлено, що в 2006 році відповідно до погосподарської книги № 2, за 2006-2010 роки, особовий рахунок 117, головою домогосподарства по вул. Сибірській 14 в с.Уляники значиться ОСОБА_2, члени господарства: ОСОБА_8, дружина та неповнолітні діти: ОСОБА_9, ОСОБА_10, в графі додаткові відомості зазначено, що проживають в будинку, який належить ОСОБА_5. Відповідно до погосподарської книги № 2 за 2011-2014 роки, особовий рахунок № 134-1, головою домогосподарства зазначено ОСОБА_2, а членами домогосподарства по вул. Сибірській 14 в с.Уляники зазначені його дружина та діти, в графі додаткова інформація зазначено власник ОСОБА_5.

Згідно зі ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції з врахуванням положень ст. 33 ЦПК України, мав би вирішити питання про залучення до участі в справі в якості співвідповідачів спадкоємців за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 так як ухвалене у даній справі рішення безпосередньо може вплинути на права та законні інтереси останніх.

Однак, суд першої інстанції із-за відсутності відповідного клопотання позивача позбавлений був права і можливості відповідно до ст.33 ЦПК України залучити до участі у справі співвідповідачів. Не наділений такими повноваженнями і суд апеляційної інстанції.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно з ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. N 419, посвідчувати заповіти і довіреності, що прирівнюються до нотаріально посвідчених (далі - заповіти і довіреності), відповідно до статей 245 і 1252 Цивільного кодексу України та статті 40 Закону України "Про нотаріат", мають право такі посадові, службові особи - уповноважені посадові особи органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, Законом встановлено обмеження у праві вчинення нотаріальних дій.

Так, ст. 9 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус та посадова особа органу місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім'я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи органів місцевого самоврядування не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім'я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса чи у виконавчому комітеті іншої сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Посадові особи, перелічені у статті 40 цього Закону, не вправі посвідчувати заповіти та доручення на своє ім'я і від свого імені, на ім'я і від імені свого чоловіка або своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними.

Під час розгляду даної справи апеляційним судом, зокрема із пояснень свідка ОСОБА_7 та письмових доказів по справі, встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчено секретарем виконавчого комітету Уляниківської сільської ради ОСОБА_11, яка є дружиною сина заповідача ОСОБА_7. Дану обставину не заперечували особи які беруть участь в справі.

За таких обставин, заповіт від імені ОСОБА_5 від 27.01.2009 року посвідчений особою, яка не мала на це права відповідно до Закону України «Про нотаріат», а тому в силу ст. 1257 ЦК України є нікчемним.

Суд першої інстанції не встановив дану обставину та визнав право власності на спадкове майно за позивачем на підставі нікчемного заповіту.

За таких обставин позов ОСОБА_4 до Уляниківської сільської ради Рожищенського району про визнання права власності на спадкове майно не може бути задоволений.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК УКраїни апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процессуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у звязку з допущеними судом першої інстанції порушеннями вищенаведених норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові на підставі ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду від 09 жовтня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до Уляниківської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді