Ухвала

іменем україни

28 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Демяносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № СМ-SМЕ0ВМ/081/2008, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США строком до 14 серпня 2013 року.

Крім того, 7 жовтня 2008 року між цими ж сторонами було укладено кредитний договір № ML-0ВМ/013/2008 з додатками та додатковою угодою до нього, згідно яких ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 24 490 доларів США строком до 7 жовтня 2022 року.

На забезпечення виконання позичальником умов цього договору 7 жовтня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR-0ВМ/013/2008, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_5 зобов'язалася відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 умов кредитних договорів утворилася заборгованість, а саме: за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № СМ-SМЕ0ВМ/081/2008 у сумі 363 033 грн 48 коп. та за кредитним договором від 7 жовтня 2008 року № ML-0ВМ/013/2008 у сумі 208 221 грн 57 коп.

24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким право вимоги за кредитними договорами від 14 серпня 2008 року № СМ-SМЕ0ВМ/081/2008 та 7 жовтня 2008 року № ML-0ВМ/013/2008 перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Указану заборгованість ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути солідарно з відповідачів.

У серпні 2015 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов до суду, у якому просила про визнання поруки, що виникла на підставі договору від 7 жовтня 2008 року № SR-0ВМ/013/2008, припиненою. Посилалася на те, що зобов'язання поручителя за договором поруки є строковим. Умова договору поруки про її дію до повного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення поруки. Крім того, ОСОБА_5 зазначала, що банк не звертався із вимогою про виконання основного зобов'язання, внаслідок порушення умов кредитного договору основним боржником, а тому наявні підстави вважати, що порука припинилася на підставі закону.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № СМ-SМЕ0ВМ/081/2008 у сумі 363 033 грн 48 коп. та за кредитним договором від 7 жовтня 2008 року № ML-0ВМ/013/2008 у сумі 208 221 грн 57 коп. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду першої інстанції та скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність й доведеність заявлених ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовних вимог, оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено, що позичальник ОСОБА_4 не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитними договорами від 14 серпня 2008 року № СМ-SМЕ0ВМ/081/2008 та від 7 жовтня 2008 року № ML-0ВМ/013/2008, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у солідарному порядку як з боржника ОСОБА_4, так і поручителя ОСОБА_5 Разом із цим, суди дійшли правильного висновку про те, що порука, яка виникла за договором від 7 жовтня 2008 року № SR-0ВМ/013/2008, не припинилася і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до поручителя з позовом у межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук М.В. Дем'яносов

О.В. Ступак

Колегія суддів: