Справа №487/6069/15-ц 23.11.2016 23.11.2016
Справа № 487/6069/15-ц
Провадження №22-ц/784/2482/16
Головуючий у першій інстанції:ОСОБА_1
Категорія 48 Доповідач апеляційного суду:ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участі: позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2016 року за позовом

ОСОБА_3, за участю третьої особи Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини з матірю,

та за позовом

ОСОБА_5, за участю третьої особи Миколаївської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини з матірю.

Позивачка зазначала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі та, що вони мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З червня 2015 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені. ОСОБА_5 самовільно вивіз дитину за місцем проживання його батьків в с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області та перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною, що на її думку негативно впливає на психіку дитини. Посилаючись на те, що вона має всі умови для проживання та виховання дитини, донька є малолітньою і належний її догляд може забезпечити лише мати, просила задовольнити заявлені нею вимоги та уточнивши позовні вимоги, просила визначити місце проживання дитини з нею в АДРЕСА_1.

В вересні 2015 року ОСОБА_5 також звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з ним, посилаючись на те, що дитина на даний час проживає з батьком, мати страждає на захворювання «тривожно-депресивний синдром», перебувала на психіатричному обліку, по відношенню до нього та дитини поводиться агресивно, вихованням дитини фактично займався батько. В звязку з зазначеним ОСОБА_5 просив визначити місце проживання дитини з ним в с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області по вул. Нікольській, буд. № 8.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2016 року вказані позовні заяви обєднані в одне провадження.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2016 року задоволено позов ОСОБА_5 та визначено місце проживання дитини з ним. В задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та задовольнити її позов, а в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 17 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі і в них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2015 року сторони розірвали шлюб (а.с. 31).

Сторони проживали та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_7 (а.с. 11).

Як слідує із звернення відповідача ОСОБА_5 до прокуратури Заводського району м. Миколаєва він забрав дитину з зазначеної квартири 2 липня 2015 року, в звязку з тим, як вказано в заяві, що дитина перебувала без догляду матері (а.с. 58).

В звязку з неправомірними діями батька позивачка одразу звернулася до ОСОБА_8 у справах дітей Адміністрації Заводського району м. Миколаєва та до правоохоронних органів, що підтверджується листами вказаних органів (а.с. 5, 9).

Вирішуючи даний спір, та визначаючи місце проживання дитини з батьком, районний суд виходив з того, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Миколаївській райдержадміністрації за № 3 від 13 серпня 2015 року , вирішено залишити малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_5, а також через те що мати дитини ОСОБА_3 винаймає житло та не має постійного місця проживання, що мати дитини знаходилась під наглядом лікаря-психіатра та 8 серпня 2016 року знята з психіатричного обліку, що не відповідає інтересам дитини.

Проте з таким висновком неможна погодитись, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статей 141,157 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина , спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом .

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу ст. 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Так, позивачка, мати дитини ОСОБА_3 тривалий час з 15 листопада 2010 року працює в ПАТ «Завод «Екватор» на посаді інженера (хімічні технології), має постійну заробітну плату (а.с. 106 -109, 238).

Із характеристик виданих на позивачку за місцем роботи, за місцем проживання в с. В. Корениха, за місцем дитячого закладу позивачка характеризується позитивно, як спокійна, добросовісна, доброзичлива, ввічлива, та як мати дитини, чуйна та турботлива, дитина завжди охайна та доглянута (а.с. 26, 27,28, 29).

Відповідно до довідки «Психоневрологічного диспансеру» м. Кривий Ріг позивачка ОСОБА_3 знаходилась під наглядом лікаря-психіатра з 2006 року, в 2011 року знята з обліку в звязку з вибуттям (а.с. 125). В червні 2013 року позивачка проходила лікування в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1, про що також видано довідку (а.с. 124). Проте, листом від 10 серпня 2016 року за № 2208 Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 позивачку ОСОБА_3 було повідомлено про те, що рішенням ВКК від 8 серпня 2016 року її знято з диспансерного обліку (а.с. 237). Також постановою ЛКК Миколаївського відділення Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 від 9 червня 2016 року встановлено, що ОСОБА_3 може ростити та виховувати свою доньку (а.с. 238).

Таким чином стан здоровя позивачки є задовільним та таким, що не перешкоджає вихованню дитини.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обовязковою є участь органу опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Положеннями ст. 214 СК України, ч.1 ст. 11 ЗУ від 13 січня 2005 року «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів м. Києва та Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку відповідного органу, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою.

В матеріалах справи міститься висновок Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, підписаний заступником міського голови, який відповідає наведеним вимогам закону.

Так із змісту вказаного висновку слідує, що його виготовлено на підставі документів наданих обома батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з батьком , який самочинно змінив місце проживання дитини та виїхав до с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області де проживає разом зі своїми батьками і дитині створено належні умови.

Батько перешкоджає матері у спілкуванні з дитиною, не дозволяє її відвідувати за своїм місцем проживання посилаючись на незадовільний стан здоровя матері дитини.

Мати дитини ОСОБА_3, винаймає житло за адресою АДРЕСА_2, де створено належні умови для проживання дитини ( а.с. 325). За змістом постанови ЛКК від 9 червня 2016 року за станом здоровя позивачка може виховувати дитину (а.с. 238).

Розглянувши попередньо питання щодо визначення місця проживання дитини на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради, враховуючи інтереси дитини, дійшов висновку за доцільне визначити місце проживання дитини, ОСОБА_7, 20 грудня 2011 року, разом з матірю ОСОБА_3

З огляду на викладене, зважаючи також на те, що і батько дитини має позитивні характеристики, працює, створив належні побутові умови для проживання дитини, колегія дійшла висновку що проживання дитини - дівчинки, малолітнього віку з матірю є більш природнім, та таким, що відповідає інтересам дитини. Будь-яких перешкод щодо проживання дитини з матірю судом не встановлено. Із довідки про проведення зустрічі матері з дитиною від 22 вересня 2016 року слідує, що дівчинка почувала себе розкуто, вільно спілкувалася з матірю та іншими присутніми. Те, що дитина виявила бажання піти з батьком після зустрічі, є також природнім, оскільки вона з ним проживала (а.с. 246).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Миколаївській райдержадміністрації від 13 серпня 2015 року, на яке посилався суд, місце проживання дитини залишили по факту з батьком та рекомендовано вказане питання вирішити шляхом звернення до суду(а.с. 32). Тому вказане рішення не є рішенням про визначення місця проживання дитини, вказаним рішенням лише визначений фактичний стан речей та зазначено про необхідність вирішення цього питання в судовому порядку.

Посилання відповідача на тимчасове житло матері не є перешкодою для сумісного проживання її з дитиною, оскільки з акту обстеження вбачається, що господарка цього житла добре ставиться до позивачки, не заперечує щодо проживання дитини (а.с. 325). До того ж причиною непроживання позивачки на даний час за місцем її реєстрації в с. В. Корениха, в тому числі, є те, що в квартирі відключено газопостачання та електропостачання. Неможна прийняти до уваги посилання відповідача, що таке відключення є наслідком неправильної поведінки позивачки. Так, відповідно до акту відключення газового обладнання від 30 липня 2015 року, причиною відключення зазначено скарга мешканців на залишення газових приладів позивачкою без догляду та загазованість підїзду будинку, проте, в акті не відображено, що такі факти знайшли своє підтвердження (а.с. 333). Натомість відповідно до відміток про проведення технічного обслуговування напередодні в абонентській книжці із запису здійсненого 9 липня 2015 року вбачається, що в наслідок обстеження газових приладів витік газу не встановлено, а задимлення квартири сталося через недбалість хазяїна, тобто відповідача (а.с. 303).

Так, районний суд, визначаючи місце проживання дитини з батьком, зазначив про інтереси дитини. Однак, не навів переконливих доводів в чому саме полягають інтереси дитини в такому випадку. Як пояснив відповідач він працює в режимі 1 доба через 2 доби. Місце роботи відповідача знаходиться в Березанському районі Миколаївської області, а проживає він з дитиною в Миколаївському районі Миколаївської області. Відповідно до довідок Зеленоярського дошкільного навчального закладу в 2015 та 2016 роки дитина періодично відвідувала вказаний дитячий заклад, тобто більшу частину часу перебувала дома (а.с.304, 334). Таким чином значний час дитина перебуває під доглядом бабусі, а не самого батька дитини. А з 23 листопада 2016 року за заявою батька, дитину переведено на девятигодинне перебування у закладі.

Посилання відповідача на негативну та, на погляд відповідача, небезпечну поведінку матері, в силу її стану здоровя, також неможна врахувати. Про таку поведінку неодноразово батько вказував у своїх зверненнях до правоохоронних органів, проте з пояснень свідків у різних випадках слідує, що така поведінка позивачки викликана неправомірними діями самого відповідача. Так, із пояснень свідка ОСОБА_7, щодо подій, повязаних з побиттям вікон, слідує, що конфлікт виник внаслідок взаємної сварки, яка тривала декілька днів (а.с. 129). Позивачка ж щодо даного конфлікту пояснила в судовому засіданні, що чоловік серед ночі її вигнав з квартири де залишилась її донька,яка перебувала на грудному вигодовуванні, тому вона кричала і благала її впустити та розбила вікно, оскільки її не чули (а.с. 126-133).

14 липня 2015 року сварка виникла в с. Зелений яр за місцем проживання батька з дитиною у своїх батьків, куди позивачка приїхала зі своєю мамою, вони стукали в ворота, кричали щоб їм відкрили двері, проте мати відповідача викликала міліцію. А в ході перевірки порушення громадського порядку не виявлено, проведено профілактичні бесіди (а.с 62-64).

ОСОБА_8 у справах неповнолітніх від 12 листопада 2015 року батьку дитини вказано на порушення законодавства щодо недопущення здійснення перешкод в спілкуванні матері з дитиною (а.с. 85).

Відповідно до інформаційної довідки Петрівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 12 грудня 2015 року про відвідування матері малолітньої дитини зазначено, що 4 вересня 2015 року спілкування з дитиною не відбулося, оскільки батько дитини повідомив, що дитина відпочиває і він чекає на рішення суду, 16 вересня 2015 року мати спілкувалася з дитиною на подвірї, 12 листопада 2015 року спілкування припинено через зясування відносин між батьками (а.с. 84).

Вказані обставини, свідчать про неприязні стосунки між батьками, через що виникають взаємні сварки, а не прояви хвороби у позивачки, як стверджує відповідач, оскільки таке спростовується наведеними медичними довідками з відповідними висновками лікарських комісій.

Районний суд хоча і послався в рішенні на положення міжнародної Декларації прав дитини, від 20 листопада 1951 року, проте не зазначив, через які саме виключні обставини дитина може бути розлучена з матірю. Такі виключні обставини не встановлені і колегією суддів.

Враховуючи наведене, рішення районного суду, як таке, що ґрунтується на висновках невідповідаючих обставинам справи, згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3 та визначення місця проживання дитини з нею - ОСОБА_3, та про відмову в задоволенні позову батька дитини ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини з ним.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати. Так, на користь позивачки з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. та 267 грн. 31 коп. сплаченого нею судового збору до суду першої інстанції та апеляційного суду, що становить 510 грн. 91 коп.

Керуючись статями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2016 року скасувати, по справі ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матірю ОСОБА_3, за місцем проживання матері.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 510 грн. 91 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_10

ОСОБА_11