Справа № 372/1886/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Зінченка О. М. ,

при секретарі судового засідання: Абашідзе Т.П.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, приватний нотаріус Мельник Марина Володимирівна про визнання недійсними договорів дарування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю його батьків третьої особи та відповідача-1 по справі, оскільки був переобладнаний та реконструйований за час їх спільного сумісного проживання за спільні кошти подружжя. Під час проживання однією сім`єю, мати позивача продала належну їй та позивачу однокімнатну квартиру в м.Обухів, а кошти отримані від її продажу витратила на переобладнання та реконструкцію вказаного житлового будинку та господарських будівель (споруд). Ухвалою Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третьої особи Відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічному позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа, ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкоди, яке набрало законної сили 19.05.2009 року, визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відповідно до умов даної мирової угоди ОСОБА_4 зобов'язується протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_6 однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м., в смт.Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 третій особі, ОСОБА_3

Станом на дату подання позову відповідачем-1, ОСОБА_4, умови мирової угоди від 14.05.2009 року не виконав.

Позивачу стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011р. №10/7 «Про узаконення самовільно добудованих до житлового будинку споруд та оформлення права власності на будинок» було змінено поштову адресу житлового будинку з АДРЕСА_1, а також оформлено і в подальшому зареєстровано на ім`я відповідача-1 ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з узаконенням самовільно побудованих споруд Г- сарай, Д - сарай, над А - мансарда.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за даною адресою від народження, але не був повідомлений про такі неправомірні дії відповідача-1. Відмітки про зміну адреси реєстрації в паспорті позивача та паспорті ОСОБА_6 відсутні. Спільно з позивачем та третьою особою, ОСОБА_6, за вказаною адресою зареєстрована донька позивача - ОСОБА_8.

Позивачу стало відомо, що 24 червня 2014 року відповідач-1, з метою не виконання умов мирової угоди, уклав з відповідачем-2 договір дарування житлового будинку, який був посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В., та переоформив право власності на вказаний житловий будинок на відповідача-2 (свого сина від першого шлюбу - ОСОБА_5, який являється громадянином Російської Федерації), про, що зроблено запис в реєстрі за № 2832.

Позивач вважає, що даний договір дарування житлового будинку від 24.06.2014 року є недійсним, а умисні дії відповідачів - неправомірними, такими, що вчиненні з метою утруднити та зробити неможливим виконання умов мирової угоди та Ухвали Обухівського районного суду Київської області суду від 14.05.2009 року, а тому просить визнати недійсним договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. від 24 червня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 2832, житлового будинку та присадибної земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між Дарувальником, ОСОБА_4, та Обдарованим, ОСОБА_5.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги, та окрім первинно заявлених позовних вимог, просив суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між Дарувальником, ОСОБА_4, та Обдарованим, ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. 24 червня 2014 року зареєстрований в реєстрі за № 2834, та розглядати справу за уточненими позовними вимогами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 збільшені позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв, клопотань суду не надав.

Третя особа ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала та просила їх задовольнити.

Третя особа Мельник М.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв, клопотань до суду не надала.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.1988 року відповідач ОСОБА_4, та третя особа, ОСОБА_6, зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (т. 1 а.с. 38). Від даного шлюбу у вищезазначених осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_3, позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (т. 1 а.с. 37).

За період спільного сумісного проживання в шлюбі, Рішенням Виконавчого комітету Обухівської міської ради № 272 від 25.06.1996 року «Про надання дозволу ОСОБА_6 на продаж приватизованої квартири, частина якої належить неповнолітній дитині» вирішено дати дозвіл третій особі, ОСОБА_6 на продаж приватизованої однокімнатної квартири АДРЕСА_2, частина якої належала неповнолітній дитині ОСОБА_3, 1989 року народження (позивачу), в зв'язку з переїздом на постійне місце проживання у власний будинок в АДРЕСА_1, враховуючи рекомендацію ради опіки та піклування, яка виступає в інтересах дітей.

На підставі Свідоцтва на право власності на житло від 28.05.1996р., позивачу ОСОБА_3 та третій особі ОСОБА_6 (сину та матері) належала на праві власності приватизована однокімнатна квартира АДРЕСА_2.

За період спільного сумісного проживання в шлюбі, на підставі Договору купівлі-продажу, від 28.06.1996р. вказана квартира була продана, а кошти отримані від її продажу витрачені на переобладнання, реконструкцію будинковолодіння (житлового будинку та господарських споруд, будівель) за адресою: АДРЕСА_1.

За час перебування у шлюбі будинковолодіння (житловий будинок та господарські споруди, будівлі) за адресою: АДРЕСА_1 збільшилися в своїй площі.

За час перебування у шлюбі відповідач ОСОБА_4, та третя особа, ОСОБА_6 за спільні сімейні кошти та спільною працею добудували (здійснили реконструкцію, переоблажднання) будинок за адресою: АДРЕСА_1, в результаті чого площа останнього збільшилася.

03.08.2006 року відповідач, ОСОБА_4, та третя особа, ОСОБА_6 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (т. 1 а.с. 39).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третьої особи Відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВГУ МВС України в Київській області про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа, ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов'язання не чинити перешкоди, яке набрало законної сили 19.05.2009 року, визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_4

В п. 1.2 ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 ОСОБА_4 зобов'язується протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_6 однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м., в смт.Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 третій особі, ОСОБА_3.

Відповідно до п. 1.3 ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_6, при виконанні затвердженої судом 14 травня 2009 року мирової угоди, зобов'язується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Умови ухвали Обухівського районного суду Київської області по справі № ц.с.2-460/09 ОСОБА_4 не виконав до цього часу, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.

Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011 року №10/7 «Про узаконення самовільно добудованих до житлового будинку споруд та оформлення права власності на будинок» було змінено існуючому житловому будинку поштову адресу, а саме: з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1, узаконено самовільно побудовані Г- сарай, Д - сарай, над А - мансарда. Загальна площа будинку становить 195,7 кв.м., житлова площа будинку становить 243,5 кв.м. Вказаний житловий будинок та споруди знаходяться на власній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 14).

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за даною адресою з дитинства, але не був повідомлений про дії відповідача щодо зміни поштової адреси будинку. Відмітки про зміну адреси реєстрації в паспорті позивача відсутні. Разом із позивачем у будинку АДРЕСА_1 зареєстрована третя особа по справі, ОСОБА_6, та проживає малолітня донька позивача, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 15, 73).

Судом встановлено, що 24 червня 2014 року між відповідачем ОСОБА_4, та відповідачем ОСОБА_5, було укладено договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Мельник Мариною Володимирівною за реєстровим № 2832 (т. 1 а.с. 66-67).

Також, 24 червня 2014 року між відповідачем ОСОБА_4, та відповідачем ОСОБА_5, було укладено договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між Дарувальником ОСОБА_4 та Обдарованим ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. зареєстрований в реєстрі за № 2834 (т. 1 а.с. 103-104).

В договорі дарування житлового будинку від 24.06.2014 року зазначено, що житло, яке є предметом цього договору, на момент його укладення в спорі не перебуває, будь-які інші обтяження стосовно цієї нерухомості відсутні, неповнолітні та/або малолітні особи не зареєстровані та не проживають.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 від 24.06.2014 року (т. 1 а.с. 68, 105) в якій він стверджує, що відчужуваний житловий будинок не є спільною сумісною власністю осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний житловий будинок, у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає.

Суд приходить до висновку, що відповідачем-1 у заяві від 24.06.2014 року зазначено неправдиві відомості, оскільки відповідно до умов мирової угоди визнаної 14.05.2009 року Обухівським районним судом Київської області по цивільній справі № ц.с.2-460/09, відповідач-1 по справі, ОСОБА_4, зобов'язався протягом 2009-2010 років подарувати 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3, але умови даної мирової угоди не виконав, тож на момент укладення договору дарування будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були наявні особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний житловий будинок.

Судом встановлено, що обдарований, ОСОБА_5, є громадянином Російської Федерації, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту відповідача (т. 1 а.с. 87, 117).

Договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року укладався відповідачем-1, Дарувальником, та представником Обдарованого, відповідача ОСОБА_11 на підставі нотаріально посвідченої довіреності в Російській Федерації.

Відповідач-2 договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року особисто не підписував, до приватного нотаріуса не з`являвся, до підписання та оформлення договору дарування будинок не оглядав, ключі від будинку не отримував, акт приймання-передачі майна не підписував та не оформляв.

Після оформлення договору дарування відповідні договори з обслуговуючими організаціями не переукладав, отримані послуги з газопостачання, електропостачання не оплачує та не оплачував.

Судом встановлено, що відповідач-2 до житлового будинку АДРЕСА_1 не вселявся, не реєструвався та не проживає за адресою місцезнаходження, а зареєстрований та постійно проживає у Російській Федерації і до України не приїжджає.

Відповідно до довідки Козинської селищної ради від 26.02.2015р. №140 «Про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб» власником будинку є відповідач ОСОБА_4

В матеріалах справи також наявний лист Васильківської філії по експлуатації газового господарства Обухівської дільниці ПАТ «Київоблгаз» № 315 від 26.04.2016 року в якому зазначено, що: «18 квітня 2016 року на адресу Обухівської дільниці надійшла заява від ОСОБА_4, з проханням тимчасово відключити від газопостачання його будинок, також до заяви додано право власності, тому Обухівською дільницею 19.04.2016 року було проведено відключення від газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 за заявою власника, що не заперечує вимогам чинного законодавства».

Отже, фактично відповідач-2 у житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1228,00 кв.м., в дар не прийняв та не виконав умови договорів дарування від 24.06.2014 року про прийняття житлового будинку і земельної ділянки в дар, за будинком не доглядає, не оплачує комунальні платежі, пов'язані з утриманням будинку та прибудинкової території.

Судом встановлено, що у представника відповідача-2, ОСОБА_11, були відсутні повноваження приймати в дар земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, по договору дарування на підставі Довіреності, від 17.09.2012р., посвідченої нотаріусом нотаріального округа міста Мурманськ Мурманської області Поповою Т.І., р.№ 10-4064 (т. 1 а.с. 114).

Отже, Договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року підписала особа, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності та не мала відповідних повноважень на такі дії.

Судом встановлено, що відповідачем-2, ОСОБА_5,громадянином Російської Федерації, до моменту нотаріального посвідчення Договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 24.06.2014 року та Договору дарування присадибної земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1228,00 кв.м. на якій розташований та знаходиться житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованого в реєстрі за № 2832 не було сплачено податку в розмірі 18 % від вартості отриманого в дарунок майна.

Статтею 174 Податкового кодексу України встановлено оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав.

У відповідності до пункту 174.6. Податкового кодексу України оподаткування доходу, отриманого платником податку як дарунок (або в результаті укладення договору дарування) від фізичних осіб: кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

Згідно пункту 174.2.3. статті 174 Податкового кодексу України об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною у пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу, для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем від спадкодавця-нерезидента, та для будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцем-нерезидентом від спадкодавця-резидента.

У відповідності до пункту 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, який діяв на час нотаріального посвідчення житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами: виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

У відповідності до пункту 174.4. Податкового кодексу України нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.

Нотаріус видає спадкоємцю-нерезиденту свідоцтво про право на спадщину за наявності документа про сплату таким спадкоємцем податку з вартості об'єкта спадщини.

Отже, суд приходить до висновку, що договір дарування житлового будинку з надвірними побудовами та договір дарування земельної ділянки від 24.06.2014 року є такими, що вчинені з метою, що суперечать інтересам держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частини 1, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Статтею 234 ЦК України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 60, 61, 212-214 ЦПК України, ст. ст. 16, 203, 215, 321, 368, 369, 391 ЦК України, Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. 24 червня 2014р. зареєстрований за № 2832.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 1228,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. 24 червня 2014р. зареєстрований за № 2834.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги,особами які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

СуддяЗінченко О. М.