АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/232/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1589/16Головуючий у 1-й інстанції Ряднина В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Внниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.

За участю: представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк»

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач Пат КБ «ПриватБанк» та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги вказував на те, що банк звернувся до суду в межах строку позовної давності.

.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи судом вірно встановлено, що 03 серпня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 5000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36% річних. Відповідач, в свою чергу, зобов?язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування коштами.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно виходив з наступних обставин.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статей 629, 610, 612, 625 ЦК України договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що вмотивовуючи підстави позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що останній платіж відповідачем було здійснено 28 травня 2013 року. У підтвердження цього позивачем надано розрахунок заборгованості.

В свою чергу, відповідач заперечувала факт внесення нею цих коштів.

В суд апеляційної інстанції позивачем надана заява, з якої вбачається, що 25 травня 2013 року мало місце надходження грошових коштів в сумі 757 грн. 84 коп. на картковий рахунок ОСОБА_5, які були перераховані ВДВС Машівського РУЮ.

Представник відповідача в судовому засіданні на вказану інформацію пояснив, що за даним кредитним договором ніякого стягнення не здійснювалося.

З копії наданого позивачем платіжного доручення встановлено призначення даного платежу борг за майно згідно договору № 1712137 по ОСОБА_5 згідно ВП № 21232798#.

З матеріалів справи встановлено, що даний договір про надання строкового кредиту на картковий рахунок не має номеру. Тобто, платіж був проведений по іншому договору.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги наявність у розрахунку заборгованості факту надходження 28 травня 2013 року коштів в сумі 757,84 гривень, як факту визнання відповідачем боргу, вірно встановивши дату останнього здійсненого нею платежу 09 липня 2009 року.

При цьому, відповідно до умов договору ( заяви позичальника а.с. 6) сторони домовилися, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «25» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 246,47 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Згідно ст. 256 України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

Нормами ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок, при цьому початок перебігу позовної давності пов?язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами) які свідчать про порушення прав особи(ст. 261 ЦК України)

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору визначено розмір щомісячного платежу, такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленому у постанові від 06 листопада 2013 року (справа №6-116цс13) щодо застосування позовної давності.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрнутованого висновку з приводу того, що початок перебігу позовної давності мав місце з часу не внесення ОСОБА_5 чергового щомісячного платежу у розмірі, визначеному умовами договору.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду та не підтверджують їх неправомірність належними доказами, виходячи з вищевикладеного.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_6 /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_1