Справа № 2-236/11
УХВАЛА

28 листопада 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Бондаренко О.І.,

при секретарі Нагірняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області на постанови державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, з викликом заінтересованої особи ОСОБА_1 (справа № 2-236/2011), -

ВСТАНОВИВ:

Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області, через свого представника ОСОБА_2, з викликом заінтересованої особи ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанови державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області по цивільній справі №2-236/11.

Дана скарга мотивована тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 04.03.2014 року, стягнуто з Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 198 097 грн. 20 коп. завданої шкоди, судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 980 грн. 97 коп., витрат на правову допомогу в сумі 1 000 грн. та витрат по оплаті будівельно-технічної експертизи в сумі 1 000 грн., а всього 202 078 грн. 17 коп.

Дане рішення суду було виконано фактично шляхом безспірного списання заборгованості на користь стягувача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ», п. 3 якого передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства про стягнення коштів боржника - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Фактичне виконання рішення суду підтверджується меморіальним ордерами та повідомленнями УДКСУ у Вінницькому районі, які додаються. Рішення виконувалось УДКСУ на підставі виконавчого листа у даній справі № 2-236/11, виданого судом по даній справі 18.12.2013 року. Проте, як стало відомо скаржнику, на виконанні у відділі ДВС знаходилось виконавче провадження ВП № 41696249 з примусового виконання виконавчого листа у даній справі № 2-236/11, виданого судом 18.12.2013 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження 24.01.2014 року було відкрито виконавче провадження, про що скаржнику не було відомо. Дана постанова не була надіслана боржнику у встановлений законом термін.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.01.2014 року накладено арешт на все майно боржника. Дана постанова також не була надіслана боржнику у встановлений законом термін.

Про вказані постанови скаржник дізнався 21.09.2016 року, отримуючи інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки, належної сільській раді, з метою проведення щодо неї дій в інтересах територіальної громади. Таким чином, строки подання даної скарги не порушені, оскільки обраховуються не з моменту винесення оскаржуваних постанов, а з моменту ознайомлення із ними стороною виконавчого провадження.

Виходячи з даної довідки вбачається, що на все нерухоме майно сільської ради накладено арешт, незважаючи на факт відсутності щодо сільської ради жодних проваджень у відділі ДВС.

Крім того, сільська рада не могла знати про відкриття виконавчого провадження вже 24.01.2014 року, оскільки оскаржувало рішення суду не першої інстанції, а рішення апеляційної інстанції у даній справі, в результаті чого рішення про стягнення коштів набуло законної сили, було прийнято лише 04.03.2014 року.

Крім того, дії державного виконавця щодо відкриття провадження та накладення арешту вчинялись без врахування того, що сільська рада є бюджетною установою, а тому такі заходи примусового виконання рішень не застосовуються до боржника із таким статусом, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ» передбачено інший - безспірний порядок виконання таких рішень, що не потребує додаткового арешту майна.

За таких обставин, дії державного виконавця, пов'язані із відкриттям виконавчого провадження за виконавчим листом, є такими, що не відповідають Закону та порушують права скаржника, оскільки в результаті вчинених наступних дій в межах даного виконавчого провадження, фактично порушено право власності територіальної громади через арешт усього нерухомого майна громади.

Постановою про повернення виконавчого листа стягувачу від 24.07.2014 року з метою його пред'явлення до органів казначейства відділом ДВС фактично визнано факт пред'явлення виконавчого листа не за належністю.

У даній постанові зазначено, що оскільки законом визначений інший порядок виконання рішень щодо бюджетних установ, виключається можливість виконання даного рішення органом державної виконавчої служби.

При цьому, виконавчий лист повернутий на підставі п. 9 ст. 47 Закону: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Наразі є неможливим вчинення жодних дій щодо розпорядження майном громади, внаслідок чого наносяться збитки скаржника та усій громаді. За відсутності жодної заборгованості перед стягувачем ОСОБА_1 або іншими кредиторами зберігається чинність арешту від 24.01.2014 року на все нерухоме майно сільської ради, що є непропорційним втручанням у господарську діяльність сільської ради.

За наведених обставин скаржник звертається до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження № 41696249 від 24.01.2014 року та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 41696249 від 24.01.2014 року.

Представник скаржника Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить дану скаргу розглянути в її відсутність, дану скаргу підтримує та просить її задоволити.

Старший державний виконавець Вінницького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить судове засідання провести в її відсутність, при розгляді скарги покладається на розсуд суду.

Сторона виконавчого провадження ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить скаргу розглянути в її відсутність, проти задоволення скарги не заперечує, претензій до сільської ради не має.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.11.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 04.03.2014 року, стягнуто з Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 198 097 грн. 20 коп. завданої шкоди, судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 980 грн. 97 коп., витрат на правову допомогу в сумі 1 000 грн. та витрат по оплаті будівельно-технічної експертизи в сумі 1 000 грн., а всього 202 078 грн. 17 коп.

Дане рішення суду було виконано фактично шляхом безспірного списання заборгованості на користь стягувача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ», п. 3 якого передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства про стягнення коштів боржника - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Фактичне виконання рішення суду підтверджується меморіальним ордерами та повідомленнями УДКСУ у Вінницькому районі, які додаються. Рішення виконувалось УДКСУ на підставі виконавчого листа у даній справі № 2-236/11, виданого судом по даній справі 18.12.2013 року. Проте, як стало відомо скаржнику, на виконанні у відділі ДВС знаходилось виконавче провадження ВП № 41696249 з примусового виконання виконавчого листа у даній справі № 2-236/11, виданого судом 18.12.2013 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження 24.01.2014 року було відкрито виконавче провадження, про що скаржнику не було відомо.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.01.2014 року накладено арешт на все майно боржника.

Про вказані постанови скаржник дізнався 21.09.2016 року, отримуючи інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки, належної сільській раді, з метою проведення щодо неї дій в інтересах територіальної громади.

Виходячи з даної довідки вбачається, що на все нерухоме майно сільської ради накладено арешт, незважаючи на факт відсутності щодо сільської ради жодних проваджень у відділі ДВС.

Крім того, сільська рада не могла знати про відкриття виконавчого провадження вже 24.01.2014 року, оскільки оскаржувало рішення суду не першої інстанції, а рішення апеляційної інстанції у даній справі, в результаті чого рішення про стягнення коштів, яке набуло законної сили, було прийнято лише 04.03.2014 року.

Дії державного виконавця щодо відкриття провадження та накладення арешту вчинялись без врахування того, що сільська рада є бюджетною установою, а тому такі заходи примусового виконання рішень не застосовуються до боржника із таким статусом, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ» передбачено інший - безспірний порядок виконання таких рішень, що не потребує додаткового арешту майна.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та| місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. (редакція Закону станом на 22.01.2014 року).

Також за ч. 2. ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень покладається на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі за якими: боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні. міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Виконавчий лист повернутий на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За таких обставин, дії державного виконавця, пов'язані із відкриттям виконавчого провадження за виконавчим листом, є такими, що не відповідають Закону та порушують права скаржника, оскільки в результаті вчинених наступних дій в межах даного виконавчого провадження, фактично порушено право власності територіальної громади через арешт усього нерухомого майна громади, з огляду на що суд вважає скаргу обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Відповідно до ст. 385 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 21, 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. 1996 року), ст. ст. 383 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області задоволити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження № 41696249 від 24.01.2014 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 41696249 від 24.01.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд 1-ої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: