АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/9315/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договорів купівлі-продажу права вимоги недійсними,-

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, у якому просив:

- визнати, що ПАТ «Дельта Банк» не є новим кредитором за кредитним договором №2615/0108/71-003 від 17 січня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2;

- визнати договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», недійсним в частині передачі ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №2615/0108/71-003 від 17 січня 2008 року;

- визнати договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», недійсним в частині передачі ПАТ «Альфа-Банк» прав вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №2615/0108/71-003 від 17 січня 2008 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що 17 січня 2008 року між ним та ПАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір №2615/0108/71-003.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 згідно із кредитним договором №2615/0108/71-003.

Проте, ОСОБА_2 надано лише виписка з цього договору (першого та останнього аркушів), яка не містила підписів уповноважених осіб та печаток сторін договору. Окрім того, згідно умови цього договору права вимоги вважаються переданими з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, проте у ОСОБА_2 такий документ відсутній.

Також зазначає про відсутність доказів проведених розрахунків між сторонами.

В частині, що стосується недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», зазначає, що відсутні докази передачі ПАТ «Альфа-Банк» матеріалів кредитної справи.

Також зазначає, що у кредитному договорі не передбачено відступлення прав вимоги, що також є підставою недійсності правочинів.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09 березня 2016 року у задоволенні позовних відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на доводи позовної заяви та зазначає, що судом не досліджена і не надана оцінка щодо вимоги про визнання, що ПАТ «Дельта Банк» не є новим кредитором за кредитним договором.

Вказує, що суд не замінив ПАТ «Сведбанк» його правонаступником ПАТ «Омега Банк», не залучив третю особу ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 17 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір №2615/0108/71-003.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 згідно із кредитним договором №2615/0108/71-003.

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 згідно із кредитним договором №2615/0108/71-003.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання правочинів недійсними, суд першої виходив з того, що кредитний договір не містить заборони здійснювати відступлення права вимоги, до матеріалів справи долучено копії документів, на які посилається позивач, що містять необхідні реквізити, підписи та печатки сторін. При цьому визначених законом підстав недійсності правочинів судом не установлено.

Судом також зазначено, що вимога про визнання того, що ПАТ «Дельта Банк» не є новим кредитором за кредитним договором, ґрунтується на викладених обставинах недійсності правочинів. Оскільки підстав для визнання правочинів недійсними судом не установлено, у задоволенні цієї вимоги також відмовлено.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Доводи позовної заяви не знайшли свого документального підтвердження недотриманням вимог, які ставляться до правочинів. До матеріалів справи надані належні підтвердження, що засвідчують укладення оспорюваних позивачем договорів та виникнення відповідних прав і обов»язків.

Посилання на ч.3 ст.512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом, не узгоджується із умовами кредитного договору, який не містить таких заборон. Натомість, пункт 11.5 кредитного договору (останньої редакції) надає банку право відступити наявні у нього права і обов»язки третій особі, що ґрунтується на положеннях як ч.3 ст.512 ЦК України, так і на положеннях ч.1 ст.516 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги, що судом не досліджена і не надана оцінка щодо вимоги про визнання факту, що ПАТ «Дельта Банк» не є новим кредитором за кредитним договором безпідставні, рішення суду містить мотиви відхилення цієї вимоги і колегія суддів з ними погоджується.

Доводи апеляційної скарги в частині не проведення заміни ПАТ «Сведбанк» його правонаступником ПАТ «Омега Банк», колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

При цьому, ПАТ «Омега Банк» є правонаступником ПАТ «Сведбанк» унаслідок перейменування юридичної особи, а не її припинення. Відтак, зазначене не призвело до порушення будь-чиїх прав та само по собі не є підставою для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо незалучення як третьої особи ОСОБА_3, яка виступила майновим поручителем (іпотекодавцем) за кредитним зобов»язанням, відхиляються колегією суддів, оскільки права та обов»язки цієї особи не є залежними від наслідків вирішення справи.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду , колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов