У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 27 липня 1996 року по 03 вересня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Зазначала, що за час шлюбу вони придбали автомобіль марки Renault Scenic, державний номер НОМЕР_1; автомобіль марки Mersedes-Benz 100D, державний номер НОМЕР_2; автомобіль марки Peugeot 205 D, державний номер НОМЕР_3; побутову техніку; меблі, взуття, приналежності та аксесуари загальною вартістю 2 750 920 грн 80 коп. Крім того, спільною сумісною власністю подружжя є доходи від підприємницької діяльності ОСОБА_2 за 2006-2013 роки.

Зважаючи на те, що добровільно вказане майно сторони поділити не можуть, ОСОБА_3 просила визнати за відповідачем право власності на усе зазначене майно та стягнути з ОСОБА_2 компенсацію вартості Ѕ частини вартості цього майна та Ѕ частину доходів від підприємницької діяльності за 2006-2013 роки у розмірі 1 099 365 грн 50 коп.

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він за власні кошти зробив ремонт у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3, у результаті чого вартість цієї квартири зросла більше ніж на 43 %. Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просив визнати зазначену квартиру спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ним право власності на спірні автомобілі з компенсацією відповідачеві Ѕ частини їх вартості, визнати за відповідачкою право власності на все рухоме та нерухоме майно, за виключенням автомобілів, з компенсацією йому вартості Ѕ частини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно загальною вартістю 191 906 грн 00 коп., а саме на автомобілі: «Renault Scenic», номерний знак НОМЕР_1, вартістю 99 000 грн 00 коп., автомобіль «Мегсеdеs-Веnz 100 D», номерний знак НОМЕР_2, вартістю 47 041 грн 00 коп., автомобіль «Реugeot 205 D», номерний знак НОМЕР_3, вартістю 45 865 грн 00 коп.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на наступне майно загальною вартістю 61 700 грн 00 коп., яке складається з побутової техніки: електрична плита «Аrdo» (склокераміка) вартістю 3 500 грн 00 коп., пральна машина «Samsung» вартістю 2 800 грн 00 коп., телевізор «LG LCD» вартістю 3 500 грн 00 коп., телевізор «Samsung LCD» вартістю 3 900 грн 00 коп., посудомийна машина «Аrdo» вартістю 3 200 грн 00 коп.; меблі: набір кухонних меблів вбудованих ДСП вартістю 9 600 грн 00 коп., шафа-купе ДСП (скло) вартістю 5 600 грн 00 коп., кладова вбудована ДСП (скло алюміній дзеркало) вартістю 6 900 грн 00 коп., дві щафи-купе (ДСП алюміній дзеркало) загальною вартістю 9 600 грн 00 коп., ліжко двоспальне ДСП вартістю 5 300 грн 00 коп., стіл комп'ютерний (ДСП алюміній) вартістю 1 200 грн 00 коп., комод ДСП вартістю 2 400 грн 00 коп., шафа книжна ДСП скло вартістю 4 200 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в порядку компенсації вартості за автомобіліь «Renault Scenic», номерний знак НОМЕР_1 - 49 500 грн 00 коп., за автомобіль «Мегсеdеs-Веnz 100 D», номерний знак НОМЕР_2 -23 520 грн 50 коп., за автомобіль «Реugeot 205 D», номерний знак НОМЕР_3 - 22 932 грн 50 коп., а всього - 95 953 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку компенсації вартості побутової техніки та меблів 30 850 грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м Києва від 22 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про поділ меблів та побутової техніки скасовано та ухвалено нове рішення, яким у порядку поділу спільного майна визнано за ОСОБА_3 право власності на перелічені за списком меблі та побутову техніку загальною вартістю 8 090 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості побутової техніки та меблів у розмірі 4 045 грн 20 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року рішення апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про поділ доходу від підприємницької діяльності та поділу вартості взуття, приналежностей та аксесуарів і постановлено у цій частині нове рішення, яким позов задоволено.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину доходів від підприємницької діяльності, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Ѕ частину суми доходів від підприємницької діяльності - 1 099 365 грн 50 коп.; визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину вартості взуття, приналежностей та аксесуарів для взуття і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію Ѕ частини суми їх вартості - 1 375 460 грн 40 коп., майно залишено у власності ОСОБА_2; в решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про поділ доходу від підприємницької діяльності та поділу вартості взуття, приналежностей та аксесуарів, направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи частково первісний та зустрічний позови суд першої інстанції виходив з того, що майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу шляхом запропонованого сторонами варіанту.

Водночас, позов задоволенню не підлягає в частині стягнення доходу від підприємницької діяльності, оскільки майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення в частині вирішення позовних вимог про поділ доходу від підприємницької діяльності та поділ вартості взуття, приналежностей та аксесуарів суд апеляційної інстанції виходив з того, що майно було придбане для здійснення підприємницької діяльності за спільні кошти подружжя.

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами.

Рішенням Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012 роз'яснено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 61 СК України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, у разі організації фізичною особою підприємницької діяльності за рахунок спільних коштів подружжя, доходи, отримані ним як підприємцем та через приватне підприємство вважаються доходами від підприємницької діяльності, які відповідно до наведеної норми сімейного права є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо набуті за час шлюбу та за спільні кошти.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного суду України, викладеними у постанові № 6-21цс15 від 11 березня 2015 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_3

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

До касаційної скарги ОСОБА_2 додав клопотання про зупинення виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович