№ 2/489/3110/16
УХВАЛА

01 грудня 2016 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницький Д.Г. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобовязання вчинити певні дії, стягнення неустойки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулись до суду із позовом, яким просила в порядку захисту прав споживачів зобавязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 усунути недоліки придбаного нею годинника Citizen 880807, стягнути з відповідача неустойку в сумі 3618 грн.

Статтею 119 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно Закону України "Про судовий збір" з відповідними змінами, прийнятими 22 травня 2015 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", за поданням до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) , майнового - встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позов містить одну вимоги нематеріального характеру (зобовязати усунути недоліки), іншу матеріальну (стягнення неустойки), проте за жодну вимогу судовий збір не сплачений, а судові витрати просила стягнути відповідача.

Разом з тим,перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3,5 Закону України «Про судовий збір» .

Законом України від 22 травня 2015р. № 484-VІІ, який набрав чинності 01 вересня 2015р. внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, якою не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

Правило частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від12 травня 1991 року, яким було передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, не діє з часу набуття чинності Закону України «Про судовий збір», оскільки в разі існування колізії, діє норма, яка прийнята пізніше.

Тобто, виходячи з наведеного, підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору відсутні, а тому слід сплатити судовий збір за ставками, передбаченими Законом України «Про судовий збір» (551,20 грн. за нематеріальну вимогу, 551,20 грн. за матеріальну), всього 1102,40грн.

Окрім цього, позов не містить зазначення доказів реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця. (посилання на витяг з ЄДРПОУ).

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вказані недоліки слід виправити шляхом сплати судового збору в сумі 1102,40грн.і зазначення доказів реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця (витяг з ЄДРПОУ).

На підставі наведеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, зобовязання вчинити певні дії, стягнення неустойки залишити без руху.

Надати строк у пять днів з дня отримання позивачем цієї ухвали для виправлення недоліків шляхом зазначеним в даній ухвалі.

Ухвала можу бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Д.Г. Губницький