Провадження № 2/161/4541/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Останні не проживають в даному житловому приміщенні протягом 5 років, обовязків по утриманню житла не виконують. Враховуючи наведене та на підставі ст. 405 ЦК України, позивачі просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

Позивач в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в даній квартирі протягом 5 років, що підтверджується висновком перевірки паспортного режиму (а.с. 3), а тому є всі підстави вважати відповідачів такими, що втратили право на користування спірним жилим приміщенням.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою № 1 в будинку № 7 по вул. Гнідавській в м. Луцьку Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська