Справа № 275/163/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року смт Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого -судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача- Нестеренка М.М.,

представника відповідача- Вернидуба Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 26.03. 1993 року її мати ОСОБА_3 в результаті приватизації отримала в приватну власність квартиру №1 в житловому будинку №13 по вул.Херсонській в смт.Брусилів. Видане відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської районної державної адміністрації свідоцтво про право власності, як правовстановлюючий документ, було підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

11.02.1993 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради було проведено технічну інвентаризацію квартири та 28.11.1995 року квартира на праві особистої приватної власності була зареєстрована в КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради. При внесенні відомостей про право власності її матері на цілу частку квартири у житловому будинку до реєстраційної книги №5 у реєстр за №29 сторінка 29, працівниками БТІ право власності було помилково визначено та записано як 47/100 частки у всьому житловому будинку.

В подальшому помилкові дані реєстраційної книги були перенесені до Реєстру прав власності на нерухоме майно та зареєстровано за реєстровим номером 8525777.

25.03.2008 року її мати померла. Після її смерті вона прийняла вищевказану квартиру в спадщину. Нотаріус, керуючись даними з Реєстру прав власності на нерухоме майно, 25.09.2008 року видав їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 47/100 частини житлового будинку.

Позивачка посилаючись на ст.1301 ЦК України та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просила скасувати державну реєстрацію права власності КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за ОСОБА_3 як 47/100 ід.частин житлового будинку №13 по вул..Херсонській в смт. Брусилів Житомирської області, реєстровий запис №29 реєстраційної книги №5, реєстраційний номером 8525777 Реєстру прав власності на нерухоме майно; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.09.2008 року, посвідчене нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області про передачу в спадщину ОСОБА_1 47/100 частин житлового будинку №13 з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться в смт. Брусилів Брусилівського району Житомирської області по вулиці Херсонській та належали померлій 25.03.2008 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської райдержадміністрації 26.03.1993 року, зареєстрованого в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві технічної інвентаризації в реєстрову книгу №5-а, запис №29, р.н.8525777; визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на квартиру №1 в житловому будинку №13 по вул.Херсонській в смт.Брусилів Житомирської області з надвірними будівлями і спорудами, яка належала померлій 25.03.2008 року ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 26.05.2016 року в справі замінено первісного відповідача на належного відповідача - Брусилівську районну державну адміністрацію та залучено до справи в якості третьої особи- Осадчого ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 13. 07. 2016 року до участі в справі залучено співвідповідача ОСОБА_2

13.07.2016 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що йому на праві власності, на підставі договору дарування від 10.12. 2004 року, належить 53/100 частин житлового будинку, а ОСОБА_1 належить 47/100 частин житлового будинку № 13 по вул. Херсонській в смт.Брусилів Житомирської області. ОСОБА_1 подала позов до реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області (в подальшому відповідача замінено на Брусилівську районну державну адміністрацію) про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, так як вважає , що їй повинна належати ціла частина будинку , та при цьому цей будинок повинен складатись з двох цілих частин будинку, оскільки нібито її матері ОСОБА_3 належала саме ціла частина будинку. Так як ОСОБА_1 вважає, що їй повинна належати ціла частина будинку №13 по вул.Херсонській в смт.Брусилів, а йому належить саме 53/100 частин цього житлового будинку, а тому в апріорі ОСОБА_1 не може належати ціла частина даного будинку, а може належати лише 47/100 частин цього житлового будинку, то він заявив позов про визнання його права власності на 53/100 частин житлового будинку, оскільки він є законним та правомірним власником. На момент укладання договору дарування 53/100 житлового будинку ОСОБА_5, як дарувальник, мав зареєстроване право власності на дане нерухоме майно, про що, на час підписання договору було надано правовстановлюючі документи, договір купівлі - продажу, посвідчений Брусилівською державною нотаріальною конторою 19.11.2004 року за реєстром №3979, зареєстрований в Житомирському обласному бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №5-а запис №29, реєстровий номер 8525777. На момент укладання вище згаданого договору дарування нотаріусом було перевірено належність ОСОБА_5 саме 53/100 частин житлового будинку на праві власності. Він не мав жодних сумнівів з приводу того, що ОСОБА_5 є власником саме 53/100 частин житлового будинку, що і було підставою для укладання зазначеного договору дарування. З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що остання вважає, що ОСОБА_5 не мав право на відчуження 53/100 частин будинку, оскільки фактично власником цілої частини будинку була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 Він є добросовісним набувачем саме 53/100 частин житлового будинку і набув з підстав передбачених ст. 330 ЦК України право власності на цю річ, і тому вона не може бути витребувана від нього , оскільки не містить підстав передбачених ст. 388 ЦК України.Просив визнати за ним право власності на 53/100 житлового будинку № 13 по вул.Херсонській в смт.Брусилів на підставі договору дарування від 10 грудня 2004 року.

В суді позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, вимоги зустрічного позову не визнали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та вважають, що була допущена помилка органами БТІ під час реєстрації нерухомого майна- квартири в двоквартирному житловому будинку, так як матері ОСОБА_1 - ОСОБА_7 первоначально належало на праві власності не 47/100 будинку , а квартира № 1 в будинку. Просили позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити, так як дії ОСОБА_1 по захисту своїх прав ніяким чином не стосуються законних прав та інтересів ОСОБА_2 та не впливають на статус його майна, доводи ОСОБА_2 є надуманими та стосуються можливого в майбутньому порушення його прав.. .Просили стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати та витрати на правову допомогу.

В суд представник відповідача- Брусилівської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з"явився, від нього до суду надійшла заява про рогзгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

В суді представник відповідача ОСОБА_2 ( за зустрічною позовною заявою позивач)- ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав, суду показав, що ОСОБА_2 на праві власності, на підставі договору дарування, належить 57/100 частин житлового будинку № 13 по вул. Херсонській в смт. Брусилів, він є добросовісним набувачем. ОСОБА_1 вважає, що їй повинна належати ціла частина будинку за вищевказаною адресою та при цьому цей будинок повинен складатися з двох цілих частин будинку, оскільки, нібито її матері належала саме ціла частина будинку. Але первинне право власності було зареєстроване за ОСОБА_3 - 47/100 ід. частин житлового будинкуАДРЕСА_1; за ОСОБА_9 - 53/100 ід. частин житлового будинкуАДРЕСА_2. Вважає безпідставним твердження позивачки та її представника про помилки працівників БТІ, оскільки на арк. № 29 сторінки реєстраційної книги напроти прізвища ОСОБА_3 чітко зазначено "кв.1" та " 47/100". Жодної вказівки на словосполучення " ціла частина" або " цілий будинок" в даному реєстраційному записі не міститься. Вважає, що ОСОБА_1 також пропущено строк позовної давності, оскільки свідоцтво про право на спадкування за заповітом видане ОСОБА_1 25.09.2008 року, а позов про визнання його недійсним подано лише 19.04.2016 року. Просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок № 13 по вул. Херсонській в смт. Брусилів Житомирської області є двоквартиним житловим будинком, який в жовтні 1991 року було передано на баланс Брусилівській селищній раді ( а.с. 16-17).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 26.03.1993 року відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської державної адміністрації, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира № 1, загальною площею 47,4кв.м., в одноквартиртирному будинку , що знаходиться за адресою смт. Брусилів, вул. Херсонська, 13( а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 05.07.1993 року відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської державної адміністрації, ОСОБА_10 належить на праві приватної власності одноквартирний будинок площею 56,9 кв.м., що знаходиться за адресою: смт. Брусилів, вул. Херсонська, 13 ( а.с. 134).

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла 25.03.2008 року, ОСОБА_1 прийняла спадщину, яка складається з 47/100 частин житлового будинку № 13 з відповідною частиною, надвірних будівель, який знаходиться в смт. Брусилів Житомирської області по вул. Херсонській та належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської райдержадміністрації 26.03.1993 року, зареєстрована в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 5-а, запис № 29, р.н. 8525777, та отримала 25.09.2008 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Право власності на 47/100 частин житлового будинку № 13 по вул. Херсонській в смт. Брусилів Житомирської області ОСОБА_1 Г.М.14.11.2008 року зареєструвала в КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації " Житомирської обласної ради( а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_10, спадщину яка складається з 53/100 частин житлового будинку № 13 з відповідною частиною, надвірних будівель, який знаходиться в смт.Брусилів Житомирської області по вул. Херсонській та належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської райдержадміністрації, зареєстрована в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 5-а, запис № 29, р.н. 29, інв.спр. 1343, прийняли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та 12.09.2002 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом( а.с. 138).

14.11.2002 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продали ОСОБА_13 53/100 частини житлового будинку № 13 з надвірними будівлями , який знаходиться в смт. Брусилів по вул. Херсонській , що підтверджується договором купівлі-продажу ( а.с. 142).

19.11.2004 року ОСОБА_13 продав ОСОБА_5 53/100 частини житлового будинку № 13 з надвірними будівлями, який знаходиться в смт. Брусилів по вул. Херсонській, що підтверджується договором купівлі-продажу( а.с. 147).

10.12.2004 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2, а той прийняв в дар, 53/100 частини жилого будинку № 13 по вул. Херсонській в смт. Брусилів(а.с.153-154) , та 05.02.2005 року ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності в Житомирському обласному державному комунальному підприємсті " Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської області ( а.с.155).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність, набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін.Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_14 на те, що працівниками БТІ при реєстрації права власності ОСОБА_3 були допущені помилки не знайшло свого підтвердження в суді, так як вивченням матеріалів інвентаризаційної справи №15699 за адресою : Житомирська область смт. Брусилів, вул. Херсонська, 13 встановлено, що первинне право власності було зареєстроване за: ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.03.1993 року відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської райдержадміністрації, яке зареєєстроване в реєстровій книзі Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації № 5 стор 29, реєстр 29, як 47/100 ід. частин житлового будинкуАДРЕСА_1 ; та за ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.07.1993 року відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівською райдержадміністрацією, яке зареєстровано в реєстровій книзі Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації № 5 стор. 29 , як 53/100 ід. частин житлового будинкуАДРЕСА_2.

Посилання позивачки ОСОБА_1 на те, що їй повинна належати ціла частина будинку за адресою : смт. Брусилів вул. Херсонська, 13, та при цьому цей будинок повинен складатися з двох цілих частин, оскільки її матері ОСОБА_3 належала саме ціла частина будинку, суд не приймає до уваги, так як вивченням копій свідоцтв про право власності на житло, виданого 23.03.1993 року ОСОБА_3, та 05.07.1993 року, виданого ОСОБА_10, відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської районної державної адміністрації встановлено,що була допущена помилка, так як було вказано, що будинок № 13 по вул. Херсонській є одноквартирним будинком. Судом встановлено, що ОСОБА_3 приватизувала та стала власником квартири № 1 , площею 47,4 кв. м., що складає 47/100 частин будинку, а ОСОБА_10 приватизувала та стала власником квартири № 2 , площею 56,9 кв.м.,що складає 57/100 частин будинку, який є двоквартирним.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, на яку посилається позивачка, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. так як не грунтуються на законі.

Також не підлягають задоволенню вимоги за зустрічною позовною заявою про визнання права власності за ОСОБА_2 на 53/100 житлового будинку по вул. Херсонській в смт. Брусилів на підставі договору дарування від 10.12.2004 року, так як його право власності встановленено договором дарування від 10.12.2014 року та зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується наданими ОСОБА_2 суду документами.

На підставі ст. ст.328, 1301 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88,209, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Брусилівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності комунальним підприємством "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради за ОСОБА_3 як 47/100 частин житлового будинку № 13 по вул. Херсонській в смт. Брусилів Житомирської області; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.09.2008 року, посвідченого нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області про передачу в спадщину ОСОБА_1 47/100 частин житлового будинку № 13 з відповідною частиною надвірних будівель, який знаходиться в смт. Брусилів Житомирської області по вул. Херсонській та належали померлій 25.03.2008 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації майна комунальної власності Брусилівської райдержадміністрації 26.03.1993 року та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру № 1 в житловому будинку № 13 по вул. Херсонській в смт. Брусилів Житомирської області з надвірними будівлями і спорудами, яка належала померлій 25.03.2008 року ОСОБА_3 Олександрівні- відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 права власності на 53/100 житлового будинку № 13 по вул. Херсонській в смт. Брусилів Житомирської області на підставі договору дарування від 10.12.2004 року - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення, яке виготовлене 05.12.2016 року. Особи ,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. І. Лівочка