АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8216/16 Справа № 208/9772/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дячков С. В. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Прозорової М.Л., Повєткіна В.В.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач не повернув позивачу грошові кошти на погашення заборгованості у зв'язку з чим, станом на 30.09.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 30835,14 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь, а також судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»:20998,7 грн. - заборгованість за кредитом; 7364,54 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 527,37 грн. - заборгованість із комісії за користуванням кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1444,53 грн. - штраф (процентна складова), 308,35 грн. - витрати по оплаті судового збору, а всього: 31143 (тридцять одну тисячу сто сорок три) гривні 49 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та не врахування обставин у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд встановив, що 05 липня 2013 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, згідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 19600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «GOLD» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

До вказаних правовідносин суд застосував положення ст. 526, 536, 611, 625, 1054 ЦК України, які регулюють зобов'язальні правовідносин, у тому числі і за кредитними договорами.

Відповідно до розрахунку за кредитним договором станом на 30.09.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 30835,14 грн. яка складається: 20998,7 грн. заборгованість за кредитом; 7364,54 грн. - заборгованість по процентах; 527,37 грн. - заборгованість з комісії за користуванням кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1444,53 грн. - штраф (процентна складова).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк» не виконала, що підтверджено матеріалами справи, а тому позовні вимоги суд задовольнив.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 308,35 грн., які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягнув із відповідача на користь позивача.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що у письмовому вигляді сторони 05 липня 2013 року договорів не укладали; позовні вимоги заявлені на необґрунтованому розрахунку банку.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що 17 грудня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, у вигляді анкети-заяви, заповненої та підписаної відповідачем, а також представником банку із скріпленням печаткою банку. 30.03.2012 року була складена інша анкета-заява такої ж форми між тими ж самими сторонами (а.с.7, 99).

В наступному відповідач неодноразово зверталася до банку, із заявами про зміну чи коригування своїх персональних даних, а також неодноразово перевипускалися нові картки, та змінювався розмір кредитного ліміту (а.с.97-120). А 05.07.2013 року був встановлений розмір кредитного ліміту - 19600 грн. на платіжну картку «GOLD» (а.с.101).

Зазначених письмових доказів та наявних у них фактів, відповідач не спростувала належними та достовірними доказами як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції.

Тому обставини у справі судом першої інстанції з'ясовані у повному обсязі, та обґрунтовано застосовані положення ст. 526, 536, 611, 625, 1054 ЦК України до вказаних правовідносин. Доводи апеляційної скарги нічим не підтверджені, і відповідач не надав належних та достовірних доказів, відповідно до вимог ст.57-60,64,66 ЦПК України, які б спростували висновки суду першої інстанції щодо наявності договірних зобов'язань між сторонами.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: