Справа № 509/1903/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Паламарчук І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

про

визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

27 травня 2016 року до Овідіопольського районного суду Одеської області, звернулась позивачка, з вищеназваним позовом в якому зазначила, що приблизно з сепня 1994 року по 2013 рік, вона та відповідач - ОСОБА_3, фактично проживати разом однією сімєю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, в результаті цих стосунків, 24.05.2002 року, у них народився син - ОСОБА_4.

У зв'язку з тим, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі та відповідач добровільно не звернувся із заявою про визнання свого батьківства до органів реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання, запис про батька дитини в актовому записі про її народження було здійснено за прізвищем матері, ім'ям та по батькові - за її вказівкою.

На теперешій час відповідач відмовляється визнавати ОСОБА_4 своєю дитиною і подавати разом з позивачкою заяву до органів ДРАЦС щодо свого батьківства, а також з 2013 року жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймає , ( ні в грошовій, ні в натуральній формі), в звязку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

Відповідач у судове засідання не з'являвся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за встановленим зареєстрованим місцем постійного проживання. Суд у зв'язку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.

Позивачка та її представник, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін за суттю спору, повно та всебічно зясувавши обставини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав:

Положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про Шлюб та Сімю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідача з матір'ю дитини до її народження , спільне виховання або утримання ним дитини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого на ім"я ОСОБА_4, він народився 07.08.2002 року , у зв"язку з чим до даних правовідношень

необхідно застосовувати положення КпШС України.

Відповідно до ст. 53 вказаного Кодексу в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника)

дитини , особи на утриманні якої знаходиться дитина , а також самої дитини , після досягнення нею повноліття.

Враховуючи, що належними чином повідомлений про відкрите у цій справі судове провадження не скористався своїми процесуальними правами, не з'явився у судове засідання, не надав жодних належних доказів щодо спростування обставин, повідомлених позивачкою, та їх правової оцінки зі сторони позивача, суд в заочному провадженні має виходити з встановлення та визнання доведеності обставин, заявлених позивачем на обґрунтування своєї правової позиції.

З огляду на це, суд має визнати доведеними наступні обставини, які, втім, можуть бути спростовані відповідачем з наданням відповідних доказів в разі подання ним на це заочне рішення заяви про його перегляд.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, а також поясненями свідків, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 1994 року , з того часу проживали, як чоловік та жінка однією сім"єю та вели спільне господарство по 2013 рік, в результаті цих стосунків, 24.05.2002 року, у них народився син - ОСОБА_4, про що складений актовий запис №10 від 07.08.2002 року, відповідно до свідоцтва про народження , серії І-ЖД № 394650, зареєстрованого виконкомом Новомиколаївської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в якому запис про батька провадився за прізвищем матері , ім'я, по батькові та національність батька дитини за її вказівкою, як передбачено ст.55 КпСШ України , згідно якої, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері , а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно рішення суду.

При народженні дитини у матері , яка не перебуває в шлюбі , якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства , запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері , ім'я, по батькові та національність батька дитини за її вказівкою.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачкою були надані докази , які підтверджують, що відповідач за час проживання однією сім"єю , цікавився та займався вихованням сина, тобто визнавав себе його батьком , а саме: сімейними фотокартками з вказаними на них датами, виписками з медичної карти дитини, які видані на імя ОСОБА_5 , це підтверджує , що саме відповідач , на той час, приводив сина на медичний огляд, а також довідкою про склад сімї, яка була видана гр. ОСОБА_5 ОСОБА_6 селищною радою Овідіопольського району Одеської області від 10.08.2009 року за № 1174, в якій зазначено, що його сімя складається з 3-х осіб, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 і що вони проживають з ним за адресою: Одеська область , Овідіопольський район , с. Мізікевича , ж/м Чорноморка -2 , вул. Овідіопольська ,буд. № 1/8, яка була необхідна для зарахування ОСОБА_7 до першого класу в Одеську загальноосвітню школу № 65 1-3 ступенів, , за адресою: м. Одеса , вул. Академіка Корольова , № 90.

Свідок, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3, пояснила суду, що дану сім"єю знає довгий час, неодноразово бувала у них дома, так як відповідач є хрещеним батьком її дитини, тому їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, разом проживали близько 16 років, хоча в зареєстрованому шлюбі не перебували, в них є спільна дитина, вихованням та забезпеченням якої,на час їхнього проживання однією сімєю , займалися вони разом, також зазначила ,що ОСОБА_7 схожий на батька,тому в неї не має сумнівів ,що саме відповідач є його рідним батьком.

Свідок, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4,пояснила суду, що дану сім»ю знає тривалий час , приблизно з 2000 року, також стверджує , що неодноразово була у них в гостях, де особисто чула , як ОСОБА_4 називав ОСОБА_3 батьком, а він його ,в свою чергу,сином і що відповідач приймав безпосередню участь у його вихованні , тому в неї не має сумнівів, що саме він є рідним батьком ОСОБА_10.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наданих суду пояснень свідків, представлених доказів щодо обставин справи, враховуючи пояснення матері дитини та відсутність належних й обґрунтованих заперечень зі сторони відповідача на посилання позивачки, суд вважає доведеним, той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, проживали однією сімєю та вели спільне господарство до народження дитини - ОСОБА_4, та факт спільного виховання та утримання сина, а також, що відповідач у справі є батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5.

Щодо вимоги позивача про забезпечення доказів шляхом призначення судової генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , то судом не могло бути вирішено вказане питання у зв'язку з неодноразовою неявкою належним чином сповіщеного відповідача у призначені судові засідання, оскільки проведення такого дослідження є можливим лише за особистої участі ймовірного батька дитини. Втім, права на це зберігається за стороною в разі подання заяви відповідачем про перегляд цього заочного рішення.

Також у судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_4, з 2013 року, знаходиться на утриманні матері.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постаново Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.

У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного з батьків.

Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1, підлягає задоволенню і в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку встановленого діючим Законом України «Про державний бюджет», щомісячно, починаючи з 27.05.2016 року до повноліття ОСОБА_4 , тобто 24.05.2020 року.

З урахуванням обставин справи та підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10 11, 169, 210, ,224,226, 214-215, п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, ст.53, 55 КпШС України, ст.ст. ,180, 181, 182, 183, 191 СК України, п. 3, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку встановленого діючим Законом України «Про державний бюджет», щомісячно, починаючи з 27.05.2016 року до повноліття ОСОБА_4, до 24.05.2020 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача 1671,20 грн. сплачених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Привести рішення в негайне виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі до Овідіопольського районного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.І. Бочаров.