УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області про зміну прізвища дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, відшкодування матеріальної, моральної шкоди, оспорювання батьківства,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі ј частини доходів та витрати на юридичну допомогу, а також додатково стягнути з відповідача 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та проіндексувати аліменти з урахуванням інфляції.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив надати дитині прізвище «ОСОБА_5»; усунути перешкоди в можливості встановлювати фактичне місце проживання та зміну місця проживання дитини лише за згодою батьків; встановити право батька не менше чотирьох разів на рік бачитися та спілкуватися з дитиною не менше одного дня кожного разу; щорічно мати право на оздоровлення дитини не менше двох тижнів на рік в літній час; зобов'язати негайно повідомляти фактичну адресу проживання дитини, підтверджену належними доказами; не змінювати місце проживання дитини без письмового повідомлення батька та його письмової згоди; зобов'язати ОСОБА_4 надати в судове засідання та в подальшому на вимогу батька медичну картку дитини для ознайомлення; після отримання висновку судово-медичної експертизи про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною виключити відомості про нього з актового запису як батька дитини; стягнути матеріальну шкоду в розмірі 7 000 гривень та моральну шкоду - 3 000 гривень.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалено стягувати щомісяця аліменти з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи

з 25 лютого 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати на оплату послуг адвоката у сумі 250 гривень, судові витрати, пов'язані з проведенням експертизи, у сумі 568 гривень 49 коп.

В задоволені позовних вимог про стягнення судових витрат у розмірі 649,51 гривні, моральної шкоди в сумі 20000 гривень, індексації аліментів позивачці ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Додатковим рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18 січня 2016 року заяву ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення задоволено частково.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення в частині його зустрічних позовних вимог до ОСОБА_4 щодо зобов'язання відповідачки не змінювати місце мешкання дитини без письмового повідомлення батька дитини та його письмової згоди; усунення перешкод йому в можливості визначати фактичне місце мешкання та зміну місця мешкання дитини тільки зі згоди батьків; про визнання законного права батька дитини на привласнення прізвища доньці «ОСОБА_5» або за взаємною згодою батька та матері дитини подвійного прізвища ОСОБА_5 порушеним - відмовлено.

Доповнено абзац п'ятий резолютивної частини рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про привласнення дитині прізвища батька, усунення перешкоди в спілкуванні з дитиною, відшкодування матеріальної, моральної шкоди, оспорювання батьківства другим реченням наступного змісту: «В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_4 негайно надати йому в судовому засіданні та в подальшому за його вимогою медичну картку дитини для ознайомлення із станом здоров'я дитини та її потребами відмовити».

Доповнено резолютивну частину рішення абзацем сьомим наступного змісту: «Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню».

Абзац восьмий та дев'ятий вважати відповідно дев'ятим та десятим.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року додаткове рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 січня 2016 року скасовано.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на оплату послуг адвоката, відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, зобов'язання повідомляти фактичну адресу мешкання дитини, не змінювати свого місця проживання без письмового повідомлення батька та його письмової згоди, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_2. до ОСОБА_4 про зобов'язання повідомляти фактичну адресу мешкання дитини, усунення перешкод в спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 повідомляти ОСОБА_2 фактичну адресу мешкання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, один раз у квартал протягом трьох днів (п'ятниця, субота, неділя), з 13-00 години до 17-00 години щоденно, за місцем проживання дитини, в присутності матері - ОСОБА_4

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов'язання не змінювати місця проживання дитини без письмового повідомлення батька та його письмової згоди, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 372,37 грн.

В задоволенні вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року змінено в частині розміру судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн. на спеціальний рахунок Державного бюджету України.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Додаткове рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 січня 2016 року не оскаржується, а тому не підлягає перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення витрат на оплату послуг адвоката, відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, зобов'язання повідомляти фактичну адресу мешкання дитини, не змінювати місця проживання дитини та ОСОБА_4 без письмового повідомлення та згоди батька, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову

ОСОБА_2, апеляційний суд виходив з наступного.

Вирішуючи спір в частині вимог про зобов'язання повідомляти фактичну адресу мешкання дитини, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Врахувавши, що необізнаність про фактичне знаходження дитини позбавляє батька можливості спілкуватися з дитиною, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині вимог про встановлення порядку спілкування ОСОБА_2 з дитиною, апеляційний суд з урахуванням вимог ч. 6 ст. 19 СК України, віку дитини, стану її здоров'я, дійшов правильного висновку про задоволення вимог в цій частині.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про зобов'язання не змінювати місця проживання дитини без письмового повідомлення батька та його згоди, відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції вийшов за межі зустрічних позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 такі вимоги не заявлялись та врахувавши, що договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини не укладався; рішення суду щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, а також про визначення місця проживання дитини не ухвалювалось, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в цій частині.

Щодо вимог про стягнення майнової шкоди, апеляційний суд виходив з того, що фактично ОСОБА_2 заявлено вимоги про відшкодування витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду та, врахувавши, що такі вимоги підтверджені документально, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення судових витрат на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Вирішуючи спір в частині вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в частині витрат на правову допомогу, апеляційний суд виходив з того, що надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог не відповідають вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому обґрунтованого відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині вимог за первісним позовом про стягнення аліментів, апеляційний суд виходив з того, що відповідач є батьком дитини і зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, а тому з урахуванням майнового стану відповідача та відсутності на його утриманні інших осіб обґрунтованого погодився з висновком про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині на підставі ст. ст. 180, 182 СК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди та індексації аліментів, суди виходили з того, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу та не є договірними, що виключає стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції.

Вирішуючи спір в частині вимог за зустрічним позовом

ОСОБА_2 про зобов'язання внести зміни щодо прізвища дитини в актовий запис про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження дитини, суди виходили з того, що ним не надано доказів звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану про зміну прізвища доньки та відмови останніх у вчиненні таких дій, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області про зміну прізвища дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, відшкодування матеріальної, моральної шкоди, оспорювання батьківства, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня

Встановивши порушення норм процесуального права при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов'язання не змінювати місце свого проживання без письмово повідомлення та його письмової згоди з посиланням на відмову у задоволенні цих вимог рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2015 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування додаткового рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 січня 2016 року.