Провадження №2/523/5217/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одеси

заяву про забезпечення позову представника позивача в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

Встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Представником позивача в судовому засіданні підтримано клопотання позивача, котре датоване 05 жовтня 2016 року клопотання про забезпечення позову в якій він просить постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову якою:

- накласти арешт на все майно (рухоме та нерухоме), що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (НОМЕР_1, виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 15.12.1997 року, ІПН НОМЕР_2) в межах заявленої суми позовних вимог.

Заявник стверджує, що необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно обумовлена тією обставиною, що невжиття таких заходів у разі відсутності у відповідача майна може призвести до невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні додала до матеріалів справи копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо нерухомого майна №69634178, з якої вбачається, що ОСОБА_2 належить нерухоме майно: АДРЕСА_1. Враховуючи відомості вказаної довідки, представник позивача просила накласти арешт на вказане майно в межах заявленої суми позовних вимог.

Відповідач в судовому засіданні розгляд вказаного питання залишив на розсуд суду, також відповідачем зазначено, що він у мірі можливості буде відшкодовувати позивачеві грошові кошти за договором позики.

Вивчивши матеріали справи, вислухав представника позивача та відповідача, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy за № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову .

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв,язку з якими потрібно забезпечити позов

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову .

Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи , якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду .

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно поданої заяви позивач просить накласти арешт на все майно (рухоме та нерухоме), котре належить відповідачу, однак не зазначає на яке саме майно, тобто вид забезпечення позову не співмірний з заявленими позивачем вимогами.

Окрім того, клопотання про накладення арешту на квартиру, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1, в межах заявленої суми позовних вимог, у разі його задоволення, може бути розцінене відповідачем, як неупереджене ставлення до сторони по справі, оскільки в судовому засіданні не встановлено саме підстави того, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе в майбутньому невиконання можливого рішення суду, більш того відповідач не заперечує проти того, що у нього дійсно існує борг за договором позики та він його буде виплачувати.

Крім того, п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", зазначає, що: «Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, скільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов,язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими».

У відповідності до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, сторони зобовязані користуватися своїми процесуальними правами та виконувати процесуальні обовязки добросовісно.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Застосовуючи п.4, п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, керуючись правилами ст. ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Ухвалив:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя