АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9295/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Казанник М.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ПАТ «КБ «НАДРА» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 (далі - відповідачі), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1025-Н від 30.05.2007 у розмірі 138 301 долар 97 центів США, що станом на 09.11.2009 за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 105 447 грн. 64 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 104 688 доларів 50 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 836 775,18 грн.;

- заборгованість за відсотками - 28 215 доларів 44 цента США, що за курсом НБУ еквівалентно 225 526,01 грн.;

- пеня за порушення строку ануітетного платежу - 5 398 доларів 03 центи США, що за курсом НБУ еквівалентно 43 146,45 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.05.2007 між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1025-Н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 106 000 доларів США та зобов'язалася повернути його не пізніше 20.05.2025 та сплатити 12,49% річних.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_5 між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 30.05.2007 № 1025-Н/1.

У зв'язку з неналежним виконанням Бутенко О.Л. умов кредитного договору, станом на 09.11.2009 виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просив стягнути з відповідачів, як солідарних боржників (а.с. 3-5, 8-14).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2013 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у сумі 138 301,97 доларів США, що еквівалентно 1 105 447 грн. 64 коп. за офіційним курсом НБУ на день подачі позовної заяви до суду та судові витрати в сумі 1 820,00 грн. (а.с. 57, 58).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2016 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення (а.с. 123, 124).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким договір поруки визнати припиненим та зняти арешт з належного їй нерухомого майна. Вказує, що судом порушено правила підсудності, невірно встановлені обставини справи, зокрема не надано оцінки тому, що позивач, в порушення умов договору поруки не направив вимоги до поручителя. Крім цього, судом залишено поза увагою те, що позивач пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя, а тому порука є припиненою і підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 в заяві на адресу суду апеляційної інстанції просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 188). Колегія суддів, визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Насамперед, слід зауважити, що рішення суду оскаржено лише відповідачем ОСОБА_4 і фактично лише в частині стягнення з неї, як з поручителя, кредитної заборгованості. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів рішення суду в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договорами поруки, щодо вчасного повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону та умов договору, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_4, як поручителя, заборгованості за кредитним договором, відповідає фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та вимогам закону.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 30.05.2007 між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1025-Н, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 106 000 доларів США та зобов'язалася повернути його не пізніше 20.05.2025 та сплатити 12,49% річних.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_5 між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 30.05.2007 № 1025-Н/1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору, станом на 09.11.2009 виникла заборгованість у розмірі 138 301 долар 97 центів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 1 105 447 грн. 64 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 104 688 доларів 50 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 836 775,18 грн.;

- заборгованість за відсотками - 28 215 доларів 44 цента США, що за курсом НБУ еквівалентно 225 526,01 грн.;

- пеня за порушення строку ануітетного платежу - 5 398 доларів 03 центи США, що за курсом НБУ еквівалентно 43 146,45 грн.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, однак є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Відповідно до змісту ст. 559 ЦК України, порука припиняється лише у випадках чітко визначних нормами даної статті, зокрема порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Пунктом 5.3. договору поруки передбачено, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору.

Строк виконання зобов'язання за кредитним договором визначений п. 1.4. кредитного договору, а саме кредитні кошти надаються строком до 20.05.2025.

Пунктом 4.2.4. кредитного договору визначено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про припинення поруки суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Позивачем до позовної заяви надана копія претензії про погашення заборгованості адресована поручителю ОСОБА_4 і датована 14.05.2008. Проте матеріали справи не містять даних про її направлення рекомендованим листом і вручення поручителю, як це передбачено пунктами 2.1.-2.4. договору поруки.

Боржник ОСОБА_5 одержала претензію про дострокове погашення заборгованості 27.05.2009. Зі змісту вказаної претензії (вимоги) про дострокове погашення боржником кредитної заборгованості вбачається, що банк вимагав сплати заборгованості в 30 денний строк з моменту отримання претензії, тобто до 27.06.2009 (а.с. 15, 16).

З даним позовом до суду позивач звернувся 15.12.2009 (а.с. 27) пред'явивши вимоги як до боржника, так і до поручителя.

Отже, банк скористався правом на дострокове повернення кредиту, чим самим змінив строк виконання зобов'язання, а тому був зобов'язаний пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців, що й було зроблено останнім шляхом пред'явлення даного позову до суду як до боржника, так і до поручителя в межах шестимісячного строку (строк виконання зобов'язання 27.06.2009, пред'явлено позов 15.12.2009).

Встановивши вищевказані фактичні обставини справи та проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини сторін, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги про припинення поруки у зв'язку з пропуском строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Також не ґрунтуються на вимогах процесуального закону твердження апелянта про порушення судом правил підсудності. Так, як вказувалось вище позивач звернувся до суду з даним позовом 15.12.2009, пред'явивши його до суду за місцезнаходженням банку, керуючись ст. 112 ЦПК України та п. 7.2 кредитного договору де сторони визначили договірну підсудність.

Статтю 112 ЦПК України було виключено на підставі Закону № 2453-VIвід 07.07.2010.

Провадження у даній справі було відкрито 27.01.2010 (а.с. 30).

Отже, на час звернення позивача до суду і відкриття провадження у справі позивачем було дотримано правила підсудності та, відповідно, судом правомірно відкрито провадження у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Коновалової Вікторії Анатоліївни - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2010 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва