Справа №470/928/15-ц 22.06.2016 22.06.2016 22.06.2016
Справа № 470/928/15-ц Суддя першої інстанції Орлова С.Ф.
Провадження № 22-ц/784/1540/16 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Буренкової К.О., Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Березнегуватської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Позивач зазначав, що з 21 жовтня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від подружнього життя мають двох доньок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З березня 2015 року шлюбні відносини погіршилися та остаточно припинились у серпні 2015 року, коли відповідачка покинула дітей та переїхала проживати в інше місце до своїх батьків в с. Новогригорівка Березнегуватського району Миколаївської області і з того часу не спілкується з дітьми.

Посилаючись на те, що примирення та збереження їх сім`ї стало неможливим, позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ними, а малолітніх доньок залишити проживати з ним.

Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2015 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_5 залишено приживати з батьком ОСОБА_2 Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2016 року вказане заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою того ж суду від 22 січня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування Березнегуватської районної державної адміністрації.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року позов задоволено частково. Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований 21 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів громадянського стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 41, розірвано. Малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_4 Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, вважаючи висновки суду, такими, що не відповідають обставинам справи, а також неповне з`ясування судом обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що згідно свідоцтва про шлюб виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, серії 1-ФП №040094, актовий запис №41, з 21 2008 року сторони перебувають у шлюб (а.с.7).

Від подружнього життя сторони мають двох доньок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані та проживають разом із батьком в буд. № 50 по вул. Мечнікова в смт. Березнегувате Миколаївської області (а.с.8-9, 10).

З вересня 2015 року сторони проживають окремо, через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться.

З урахуванням встановленого та положень ст. 112 СК України суд обґрунтовано задовольнив вимоги про розірвання шлюбу між сторонами.

За таких обставин, рішення суду в частині розірвання шлюбу підлягає залишенню без змін.

Між тим, відмовляючи у задоволенні в іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 та залишивши малолітніх дітей проживати разом з матірю суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Суд виходив з того, що між сторонами не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей та між ними існує спір з цього приводу.

Проте, з таким висновком суду погодитися в повній мірі не можна.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить розірвати шлюб та залишити малолітніх дітей проживати разом з ним. При цьому посилався лише на те, що діти на теперішній час проживають з ним, ходять до дитячого садка та школу.

Згідно розяснень, що містяться в п. 14 Постанови пленуму Верховного суду України 311 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначено питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Питання про визначення місця проживання дитини регулюється зокрема ст.ст. 160, 161, 162 СК України.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За положеннями статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Залишаючи проживати дітей разом з матірю суд не врахував, що в такій спосіб сімейне законодавство не передбачає вирішення питання щодо проживання дітей з одним із батьків.

Крім того, вимог про визначення місця проживання дітей відповідачка не заявляла, а суд в порушення статті 10 ЦПК України не розяснив про її права та обовязки щодо подання такого позову.

За таких обставин, рішення суду в частині залишення малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати з матір`ю ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволені вимог ОСОБА_2 суд, виходив з того, що переважене право на визначення місця проживання дітей має мати відповідачка.

Між тим, з таким висновком погодитися неможливо, оскільки він є передчасним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Отже, з аналізу вказаної статті слідує, що для вирішення питання з ким з батьків буде проживати дитина, суд повинен одночасно дослідити усі докази щодо належних умов для виховання та її розвитку як у батька так і матері.

В матеріалах справи докази щодо умов виховання та розвитку дітей у батька відсутні, а тому висновок суду про відмову у задоволені вимог ОСОБА_2 є передчасним.

За таких обставин рішення суду на підставі п.4 ст.1 ст. 309 ЦПК України в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 у залишенні малолітніх дітей проживати з ним підлягає зміні шляхом зміни правової підстави відмови у задоволені цієї частини вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2016 року в частині залишення малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживати з матір`ю ОСОБА_4 скасувати.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 у залишенні малолітніх дітей проживати з ним - змінити правову підставу відмови у задоволені цієї частини вимог.

Вказане рішення в частині розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: