У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про стягнення сум та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2008 року між ним та відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, оформлене в рамках пакету послуг «ПП Базовий+» з відкриттям поточного (карткового) рахунку в Євро. Станом на 17 лютого 2010 року залишок коштів на рахунку становив 9 574 Євро 80 центів. У період з 11 лютого 2009 року до 10 серпня 2012 року він просив відповідача закрити банківський рахунок та повернути грошові кошти, які було повернуто лише 10 серпня 2012 року, однак без нарахування процентів за користування банком грошовими коштами. Отже, у період з 11 лютого 2009 року до 13 серпня 2011 року мало місце безпідставне користування ПАТ КБ «Надра» грошовими коштами.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2 234 Євро 87 центів відповідно до ст. 536 ЦК України, 3 % річних від простроченої суми заборгованості за весь час прострочення в розмірі 709 Євро 76 центів на підставі ст. 625 ЦК України та 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 12 лютого 2009 року до 13 серпня 2011 року в розмірі 16 644 грн 04 коп. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, касаційну скаргу ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Житомирської області від 18 травня 2015 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та ухвалити в нове рішення про задоволення позовув повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, вірно застосувавши положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що у період, за який позивач просить стягнути 3 % річних з ПАТ КБ «Надра», було запроваджено тимчасову адміністрацію, під час дії якої не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та розпочато ліквідацію.

При цьому, суд вірно виходив з того, що згідно з вимогами п. 3 ч. 5 ст. 36 указаного Закону під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Крім того, рішення апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2001цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко С.П. Штелик