Провадження № 2/521/6245/16
У Х В А Л А

25 листопада 2016 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики..

В позовній заяві міститься клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину будинку №14 по вул.Тимошенко в м.Одесі, яка належить ОСОБА_3.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України , ч. 1 та ч 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Пунктом 4 вище зазначеної Постанови, передбачено, що при розгляді справ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом розгляду справи є стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 50 000грн.

Позивачка зазначає, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду тому просила накласти арешт на ? частину будинку №14 по вул..Тимошенко в м.Одесі, яка належить ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності від 03.03.2011р., виданого виконком Одеської міської ради, об»єкт, що розташований за адресою м.Одеса, вул..Тимошенко,14 дійсно належить позивачці та ОСОБА_3 в рівних частках кожній на праві спільної часткової власності. 11.05.2012р. ОСОБА_3 померла. Після її смерті була заведена спадкова справа.

Однак позивачкою не надано відомостей, що відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та є власником ? частини будинку №14 по вул..Тимошенко в м.Одесі, що також підтверджується поясненнями, викладеними в її позовній заяві. а також доказів спроб відчуження зазначеного будинку відповідачем, що може зробити неможливим або утруднить виконання рішення суду.

Крім того, позивачкою не сплачено судовий збір за подання клопотання про забезпечення позову.

Посилаючись на викладене та враховуючи відсутність доказів в обгрунтування заявлених вимог, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя І.А.Мазун