Справа №751/9764/16-ц
Провадження №6/751/380/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю. К.

при секретарі Талибова В. О.

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», про скасування рішення третейського суду,-

в с т а н о в и в:

17 жовтня 2016 року представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1, звернувся до суду з заявою про скасування рішення постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» № 3261-9/1093/14 від 30.10.2014 року.

Мотивуючи свої вимоги тим, що Постійнодіючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» винесено рішення № 3261-9/1093/14 від 30 жовтня 2014 року про стягнення ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490057124 від 12.02.2008 року. Вважає, що рішення третейського суду підлягає скасуванню виходячи з того, що дана справа не підвідомча третейському суду, відповідно до п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», оскільки стосується захисту прав споживачів. На думку заявника, що після внесення змін до Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. Також зазначає, що вказаний спір має публічно-правове значення, а тому не підлягає вирішенню третейським судом. Також просить поновити йому строк звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку згідно приписів ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, матеріали справи третейського суду № 3261-9/1093/14, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.02.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 490057124, в п. 11 якого міститься третейське застереження, в якому зазначається, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають Сторони в зв'язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Згідно п. 2.4. кредитного договору цільове використання кредиту: придбання транспортного засобу (а.с. 14-13, а.с. 7-9 матеріалів справи третейського суду № 3261-9/1093/14).

Пунктом 2.1. кредитного договору № 490057124 від 12.02.2008 року встановлено, що валютою кредиту є долар США.

В додаток до укладеного кредитного договору затверджено графік та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 10-11 матеріалів справи третейського суду № 3261-9/1093/14).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» № 3261-9/1093/14 від 30 жовтня 2014 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490057124 від 12.02.2008 року (а.с. 9-13, 28-30 матеріалів справи третейського суду № 3261-9/1093/14).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про третейські суди», передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_3 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на момент винесення третейським судом рішення (30 жовтня 2014 року) ОСОБА_3 України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Також слід зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом за укладеними резидентами кредитного договору була іноземна валюта долари США.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14 дійшов правового висновку, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14, у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Так відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» підставами для скасування рішення третейського суду є: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що справа № 3261-9/1093/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490057124 від 12.02.2008 року, по якій 30 жовтня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» винесено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, не підвідомча третейському суду відповідно до п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», оскільки стосується захисту прав споживачів, і вказаний спір має публічно-правове значення, а тому вищезазначене рішення третейського суду підлягає скасуванню.

Заявник у своїй заяві представник заявника стверджує, що про наявність оскаржуваного рішення третейського суду заявник дізнався лише 21.09.2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи про видачу виконавчого листа, а тому суд приходить до висновку, що заявнику необхідно поновити строк звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду від 30 жовтня 2014 року № 3261-9/1093/14.

Заявником понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 275,60 грн. судового збору (а.с. 1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк» на користь заявника.

Керуючись ст.ст. 205, 389-1, 389-4, 389-5 ЦПК України, ст.ст. 5, 6, 12, 15, 18, 39, 46, 50, 51 Закону України Про третейські суди,

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду.

Заяву ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 жовтня 2014 року у справі № 3261-9/1093/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490057124 від 12.02.2008 року - скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275 гривень 60 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя Ю. К. Овсієнко