Справа № 145/1733/15-ц Провадження № 22-ц/772/3443/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

за участі: секретаря судового засідання Топольської В. О.,

представників ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Слідянської сільської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.09.2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з цим позовом та висував вимогу: визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по вул. Ватутіна, 11 в с. Сліди Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 01.09.1977 року в с. Сліди Тиврівського району Вінницької області.

Позов обґрунтовував тим, що 10.04.1972 р. ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів все належне на день смерті майно йому, ОСОБА_6. Він фактично прийняв спадщину, вступивши в оперативне управління майном: проживав в будинку діда після його смерті, провів ремонт, обробляв земельну ділянку, що підтверджується довідкою сільської ради. Оформити спадкове майно через нотаріальну контору не має можливості, так як в покійного діда були відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.09.2016 року позов задоволено: визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок, позначений на плані КП «ВООБТІ» літерою «А» загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., допоміжною площею 10,6 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 5,3 кв.м., житлової кімнати 2, площею 12,8 кв.м., кухні 3 площею 5,3 кв.м., житлової кінчати 4, площею 19,6 кв.м.) 1930 року забудови, а також веранду «а», 1930 року забудови, які розташовані по вул. Ватутіна, 11 в с. Сліди Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 01 вересня 1977 року в с. Сліди Тиврівського району Вінницької області.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2Я який брав участь в розгляді справи як третя особа без самостійних вимог. Вважає рішення невірним, постановленим без повного та всебічного зясування обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не дав оцінки жодному з доказів, які були надані ним в заперечення вимог ОСОБА_6, хоча вони спростовували твердження позивача, що той фактично прийняв спадщину (на час відкриття спадщини позивач перебував в лавах радянської армії і не міг таким чином прийняти спадщину), не оцінив докази, що земельна ділянка, на якій знаходяться залишки будинку обєкту позовних вимог, передана була у власність та використовувалась до дня смерті його батьком ОСОБА_8, а він, ОСОБА_2, є спадкоємцем вже після смерті свого батька і саме він, а не ОСОБА_6 використовує земельну ділянку по вул. Ватутіна, 11 в с. Сліди. Суд не дав оцінки тому, що сільська рада надала ряд суперечливих довідок та не навів аргументи чому він надав перевагу одним довідкам, а іншим взагалі не дав оцінки. Позивач не зазначив його , ОСОБА_2 як відповідача по справі, хоча спір про спадкове майно є саме між ним як внуки покійного ОСОБА_7, а тому суд, встановивши цю обставину, повинен був відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав. ОСОБА_6, представник Слідянської сільської ради в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Від сільського голови Слідянської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, в якій зазначено що проти задоволення апеляційної скарги вони не заперечують.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Позивач - спадкоємець в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв, вступивши до шести місяців з часу його смерті у володіння та управління спадковим майном: проживав в належному йому житловому будинку, провів його ремонт, обробляв присадибну земельну ділянку, що стверджується довідкою Слідянської сільської ради №232 від 29.10.2016 р. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає, що стверджується довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області №1694 /01-18 від 23.11.2015 р. (а.с.39, т.1), заборона на спадкове майно відсутня (а.с.14, т.1).

Однак такий висновок суду є помилковим та не ґрунтується на повно і всебічно встановлених обставинах по справі.

По справі встановлено наступне:

01 вересня 1977 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4, т.1)

10 квітня 1972 року ОСОБА_7 с клав заповіт (а.с.5, 159, т.1), посвідчений виконкомом Бушинської сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій за № 14, яким усе своє майно заповів ОСОБА_6. Заповіт не змінено і не відмінено, що стверджується довідкою Бушинської сільської ради №32 від 26.04.2016 р. (а.с.158, т.1).

ОСОБА_7 на день смерті належав житловий будинок по вул. Ватутіна, 11 в с. Сліди Тиврівського району Вінницької області, що стверджується випискою із погосподарської книги Слідянської сільської ради за 1960-1977 рр., особовий рахунок 1322 (а.с.12, т.1), довідкою Слідянської сільської ради №246 від 07.09.2015 р. (а.с.13, т.1).

ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_7, який помер 01.09.1977 р., так як його батько ОСОБА_9(свідоцтво про народження а.с.65, т.1), був сином ОСОБА_7 .

Відповідачів у справі визначає позивач (ст. 3, 26 ЦПК України).

У відповідності до п. 3.3.листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно (http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/v-753740-13/page2).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 стверджував, що позивач не міг прийняти спадщину після смерті діда, так як служив в лавах радянської армії. ОСОБА_2 зазначив, що саме йому в порядку спадкування має перейти право на будинок, так як його батькові ОСОБА_9 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства по вул. Ватутіна, 11, на якій і розташований будинок ОСОБА_7, що підтверджується витягом з рішення Слідянської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 13 сесії 21 скликання від 23.12.1993 року (а.с.59, т.1). та на який просить визнати право власності за ним позивач ОСОБА_6.

Це свідчить про наявність спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 стосовно спадкового майна.

Суд першої інстанції, встановивши наявність інших спадкоємців та спору між ними, не розяснив позивачеві право замінити неналежного відповідача чи залучити як співвідповідача ОСОБА_2 (ст. 33 ЦПК України).

Отже, оскільки позов предявлено лише до Слідянської сільської ради, заяви про залучення ОСОБА_7 в якості співвідповідача чи заміну первісного відповідача на ОСОБА_2 позивач не заявляв, то в задоволенні позову слід відмовити, оскільки в такому разі вирішити спір неможливо (п.1 листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

За таких обставин апеляційний суд не дає оцінки доказам позивача про те чи прийняв він спадщину після смерті ОСОБА_7, запереченням третьої особи стосовно того що саме до нього повинно перейти право на спадкове майно ОСОБА_7, який помер 01.09.1977 року, оскільки оцінка цих доводів сторін має бути надана в ході розгляду спору щодо спадкового майна саме між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 і сторони не позбавлені можливості звернутися за необхідності до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно та односторонньо встановив дійсні обставини справи, не зясував суті виниклого спору та того між ким саме існує спір про спадкове майно, шо потягло за собою невірне застосування норм матеріального права, а тому ухвалене по справі рішення слід скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В порядку ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_6 слід стягнути на користь ОСОБА_2 понесені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2035 грн. 92 коп., а саме: 535 грн. 92 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (квитанція на а.с. 230, т.1) та витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 грн., підтверджені договором про надання правової допомоги (а.с.7-9, т.2), квитанцією про сплату такої суми (а.с.11, т.2) та розрахунком витрат на правову допомогу (а.с. 12, т.2), який відповідає вимогам закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове:

В задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 2 035 (дві тисячі тридцять пять) гривень 92 коп. понесених ним судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_10

Судді: /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

Згідно з оригіналом: ОСОБА_10