Ухвала
іменем україни
22 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Демяносова М.В.,

суддів: Кадєтової О.В., Маляренка А.В.,

Мостової Г.І., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації, відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій», на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (далі ТОВ «Меркурій») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації, відділ державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, в якому просило усунути перешкоди ТОВ «Меркурій» у користуванні незавершеним будівництвом житловим будинком по АДРЕСА_1 та введенню його в експлуатацію з отриманням відповідних документів шляхом виселення відповідачів із зазначеного житлового будинку.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року, зупинено провадження у справі за позовом ТОВ «Меркурій» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації, відділ державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом виселення, до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 , який діє від імені ТОВ «Меркурій», посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані ухвали, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу від 22 вересня 2015 року про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині ЗСУ пп НОМЕР_1 , а тому з метою недопущення порушення його прав на участь в розгляді справи суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 202 ЦПК України.
На обґрунтування такого висновку суд зазначив, що згідно з відповіддю військового комісара Тульчинського РВК від 29 липня 2015 року № 1915 старший солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді командира відділення протитанкового взводу механізованого батальйону НОМЕР_2 окремої механізованої бригади Командування Сухопутних військ ЗСУ, відношення ВЧ пп НОМЕР_1 № 399.
Із вказаними висновками погодився й апеляційний суд, та залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, виходив із того, що відповідно до довідки Тульчинського районного військового комісаріату від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , 1987 року народження, на теперішній час бере участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, тому наявні правові підстави, передбачені ст. ст. 202, 203 ЦПК України, для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, при цьому також зазначив, що зупинення провадження у справі є правом суду.
Однак із вказаними висновками погодитися не можна з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ЦПК Українисуд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, перебування сторони на строковій військовій службі або альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання.

Проте усупереч вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд не звернув достатньої уваги на ту обставину, що провадження у цій справі вже зупинялося на підставі п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, після чого надавалися документи про демобілізацію відповідача ОСОБА_1 .
Зупиняючи вдруге провадження у справі, суд у достатньому обсязі не з`ясував чи наявні для цього підстави, передбачені ст. 202 ЦПК України, та помилково вважав таку обставину, як проходження відповідачем ОСОБА_1 військової служби за контрактом, підставою у розумінні вимог наведеної норми закону для зупинення провадження у справі, порушивши при цьому положення ст. 1 ЦПК України, згідно з якою завданням цивільного судочинства є, зокрема, своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлені у справі ухвали судів першої й апеляційної інстанцій скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій», задовольнити.
Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов

Судді: О.В. Кадєтова

А.В. Маляренко

Г.І. Мостова

О.В. Ступак