Ухвала іменем україни 16 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що у червні 2014 року звернулася до відповідача з метою отримання косметичних процедур.

Зазначала, що за надані відповідачем послуги нею було сплачено кошти у розмірі 3 500 грн, однак косметичні процедури не дали ніякого результату, окрім спотворення зовнішнього вигляду, у зв'язку із чим позивач змушена була провести все літо в домашніх умовах та позбулась заробітку і відпочинку, зазнавши психічних (нервових) розладів, фізичного болю, моральних страждань, що виникли в результаті косметичного втручання, і змушена була звернутись до лікарів та додатково купувати медичні препарати для усунення цих наслідків.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд стягнути на свою користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3 500 грн та моральну шкоду, завдану внаслідок вказаних дій відповідача, у розмірі 3 000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від

20 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 31 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3 500 грн сплачених коштів. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Волинської області від 31 березня 2016 року та залишити в силі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від

20 січня 2016 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 не довела, що їй діями ОСОБА_4 було спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що дії відповідача не відповідали вимогам закону та спричинили шкоду позивачу, наслідків, які повинні були настати після належно проведеної процедури, не настало, а тому відповідач повинна повернути позивачеві отримані кошти в розмірі

3 500 грн.

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що у червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_4 за консультацією косметолога, в ході якої ОСОБА_4 було рекомендовано ОСОБА_3 провести процедуру біоревіталізації та введення філерів, на що остання погодилась.

В подальшому із застосуванням препаратів для біоревіталізації «Beautelle» на основі високомолекулярної гіалуронової кислоти та препарату контурної пластики CRMgel ОСОБА_4 було проведено дві косметичні процедури.

Вказані послуги надавались вперше вдома у ОСОБА_4, а вдруге були надані останньою в приміщенні кабінету санаторія-профілакторія Східноєвропейського національного університету ім. Л. Українки.

При цьому встановлено, що ОСОБА_3 не заперечувала щодо проведення косметичних процедур за місцем проживання ОСОБА_4 та в подальшому за місцем роботи останньої. Будь-яких претензій щодо санітарно-гігієнічних умов проведення косметичних процедур ОСОБА_3 не заявлялося.

Пунктом 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний та письмовій правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформлюється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 надавала послуги ОСОБА_3 по біоревіталізації та введення філерів, за що ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 3 500 грн (вартість препаратів та наданих послуг).

Водночас судом апеляційної інстанції не було враховано, що в матеріалах справи не міститься жодного документа, який би свідчив про передання ОСОБА_4 3 500 грн у рахунок оплати послуг з надання косметичних процедур.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 не надано доказів того, що ОСОБА_4 надано послуги з істотними недоліками, що в подальшому призвело до ушкодження здоров'я ОСОБА_3

Водночас суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку та скасуванні рішення суду першої інстанції не зазначив, які саме недоліки були наявні в наданих позивачу послугах, що призвели до ушкодження її здоров'я.

При цьому, враховуючи положення ст. 10 ЦПК України, безпідставним є висновок суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на ненадання відповідачем доказів, які саме використовувались препарати та неспростування останньою доводів позивача щодо настання негативних наслідків після втручання в шкіру обличчя.

Помилковим є також висновок апеляційного суду з приводу надання відповідачем косметичних послуг без відповідної освіти, з огляду на наявність у матеріалах справи копії диплому Інституту Професійних Технологій серії НОМЕР_1 за спеціальністю косметолог-естетист. Крім того, із копії сертифікатів ТОВ «Естетік Сервіс» вбачається, що відповідач успішно закінчила теоретичні та практичні курси з ревіталізації та введення косметичних препаратів.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 31 березня

2016 року скасувати, залишивши в силі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович