Справа № 505/3244/16-ц
Провадження № 2/505/1798/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і Липецької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся 09.09.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 17 січня 2007 померла його родичка ОСОБА_3, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,8955 га, що розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №840598, виданого Котовською райдержадміністрацією 12 січня 2006 року.

Він є єдиним спадкоємцем після смерті тітки, проживав з нею, доглядав її, проводив її поховання.

При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, йому нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, та відсутній кадастровий номер земельної ділянки.

У звязку з цимта з урахуванням уточення позову від 16.11.2016 року просив ухвалити рішення суду яким встановити факт проживання однією сімєю його, ОСОБА_1, з ОСОБА_3, яка померла 17.01.2007 року більше 5 років на час відкриття спадщини та визнати за за ним, ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3, померлої 17 січня 2007 року, право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8955 га, що розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №840598, виданого Котовською райдержадміністрацією 12 січня 2006 року.

В ході судового розгляду справи на позові наполягав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала, а суду пояснила, що покійна була її далекою родичкою. Остання була похилого віку і потребувала догляду. Зразу за нею доглядала вона, а з 2001 року після одруження сина, останній став нею піклуватись. Доглядав за нею, вів спільне господарство. Після її смерті хоронив, провів 9 і 40 днів. Тому вона не заперечує у його спадщині після ОСОБА_3 В 2007 році вона дійсно зверталась до нотаріуса у м.Кодима Одеської області із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3, помилково вказавши у заяві, що покійна є її матірю. Чому вона так вчинила зараз не памятає. Насправді покійна не є її матірю, оскільки справжня її мати ОСОБА_4 до цього часу є жива.

Представник Липецької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не зявився, але надав клопотання від 17.11.2016 року №580 про розгляд справи у відсутність представника сільради в якій проте позову не заперечував. Тому справу розглянуто у відсутність цього представника.

Вислухавши присутніх у судовому засіданні сторін, покази свідка та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім визнання сторонами обставин цієї справи, ці обставин підтверджуються доказами справи, досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи 17 січня 2007 року у віці 85 років в с. Липецьке Котовського району Одеської області померла ОСОБА_3 (актовий запис №04), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №095228 від 17.01.2007 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, земельну ділянку площею 1,8955 га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №840598, виданого Котовською районною державною адміністрацію Одеської області 12 січня 2006 року на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації Одеської області від 19 лютого 2004 року за №64/04, що не заперечується відповідачами та підтверджується копією цього акту, що долучена до справи.

Згідно довідки управління держгеокадастру у Котовському районі Одеської області №9-1504-0.12-3983/0/2-16 від 22.09.2016 року наданої на запит суду, нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Липецької сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області відповідно до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «ім.Леніна» з урахування індексації станом на 01.01.2016 року становить 60860,99 грн.

ОСОБА_3 заповіт не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись а законом.

Згідно копії спадкової справи №67/2007, отриманої на запит суду, після смерті ОСОБА_3 20.06.2007 року із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2, вказавши, що померла є її матірю. Про наявність інших спадкоємців у спадковій справі не зазначається. Однак, як свідчить із свідоцтва про народження ОСОБА_1І.(серія V-УР №0774297 виданого 05.05.1963 р. Липецькою сільрадою), матірю ОСОБА_2 є ОСОБА_4. Отже ОСОБА_5 насправді не є спадкоємцем першої черги за законом і відповідності до ст.1261 ЦК України.

Згідно ст.264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Стаття 1264 ЦК України захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім'ї і які проживали з ним упродовж достатньо тривалого часу (п'ять років), вели спільне господарство. Підтвердженням права особи спадкування у четверту чергу можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім'ї, документи, які підтверджують спільне проживання протягом не менше п'яти років та ведення спільного господарства, тощо. У зв'язку з вищевказаним, вважає, що є спадкоємцем 4 черги за законом.

Відповідно до розяснення пункту 21 Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо

вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

Факт спільного проживання однією сімєю позивача зі спадкодавцем в с.Липецьке з 2011 року до дня її смерті підтвердила в якості свідка ОСОБА_2, яка була допитана судом за її клопотанням, і яка підтвердила свої пояснення дані у суді та обставини цієї справи.

Крім показів свідків цей факт підтверджується довідкою виконкому Липецької сільради Подільського району Одеської області від 07.09.2016 року №1520, згідно якої ОСОБА_1 проживав на день на день смерті, доглядав та проводив похорони ОСОБА_3

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Факт прийняття спадщини позивачем в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджується вищевказаною довідкою виконавчого комітету Липецької сільської ради Подільського району Одеської області.

Проте, позивач позбавлений можливості оформити спадщину на вказане спадкове майно у нотаріальному порядку, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на майно, яке входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.І ст. 81 ЗУ України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Про втрату оригіналу документа на земельну ділянку позивачем зроблена об'ява в газеті «Котовська реклама» 12.10.2016 р. №41(678).

Відповідно до розділу 3.3 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», справи про спадкування підлягають вирішенню в судах у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ в постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавляє його права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. ст.ст.16, 328, 392,1218,1222,1264,1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_3, яка померла 17.01.2007 року більше 5 років на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем за законом четвертої

черги після смерті ОСОБА_3, померлої 17 січня 2007 року, право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8955 га, що розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області, та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №840598, виданого Котовською райдержадміністрацією 12 січня 2006 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив, протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я