Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4558/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 22.03.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають 2 неповнолітніх дітей: доньку Олександру, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, оскільки відповідач проявляє відносно неї неповагу та застосовує фізичну силу. Більше року між ними припинено шлюбні відносини та спільне проживання. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім"ї неможливим, тому просить шлюб розірвати.

Сторони письмово повідомила про можливість розгляду справи у їх відсутність.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.03.2014 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраціїної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 109. Від подружнього життя сторони мають 2 неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку Олександру, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає підтримувати подружніх стосунків.

Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

При цьому судом не вирішується питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін, оскільки дане питання сторонами не порушувалось.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 213 215, 218, ЦПК України, ст. ст. 104, 110-112, 113, 115 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дівоче прізвище Попова ) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянами України, укладений ними 22.03.2014 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраціїної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 109.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1, як особу, що змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, і надалі іменувати цим прізвищем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя :