У Х В А Л А

11 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Рівнельон», ОСОБА_5 про встановлення факту укладення договору найму житлового приміщення,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києві від 2 жовтня 2015 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києві від 2 жовтня 2015 року залишено без змін.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2015 року з підстави пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 61, 117 Житлового Кодексу Української РСР.

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявник додає ухвалу Верховного Суду України від 2 жовтня 2009 року, в якій, на його думку, зазначена норма матеріального права застосована по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, погодившись з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог виходив з того, що між сторонами існує спір про право на жиле приміщення, який не може бути вирішений в порядку встановлення юридичного факту.

Разом з тим, у наданій для порівняння ухвалі від 2 жовтня 2009 року Верховного Суду України, суд касаційної інстанції вирішув спір в справі про визнання дійсним договору найму житлового приміщення та визнання ордера недійсним, погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову.

Отже, у справах не є тотожними предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Рівнельон», ОСОБА_5 про встановлення факту укладення договору найму житлового приміщення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема