Справа № 486/774/16-ц
Провадження № 2/486/527/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 216 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О. Д.

при секретарі Зацепіній І.О.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який вмотивовано тим, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час перешкоджала йому у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, тому 26.07.2013 року він вимушений був звернутися до органу опіки та піклування з заявою про визначення способу спілкування з дитиною. 07.08.2013 року орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради виніс рішення №248 відповідно до якого визначено час спілкування з сином, у присутності матері ОСОБА_3, за попередньою домовленістю, але не рідше трьох раз на тиждень. Проте вказане рішення відповідач не виконувала, чим заподіяла йому моральну, яку він оцінив в 100 000 грн. та просить стягнути її з відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка від самого народження ОСОБА_6, перешкоджала її сину у зустрічах з ним. Йому доводилось постійно відчувати нервове напруження, біль та відчай через неможливість спілкуватись зі своєю дитиною. Уся родина дуже переживала з цього приводу, а тому вважає, що діями відповідачки її сину заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив в 100 000 грн.. Просила задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 не визнала позов та пояснила, що позивач не являється біологічним батьком дитини, про що вона повідомила останнього, ще до реєстрації шлюбу. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.08.2016 року ухваленого за позовом ОСОБА_1, з актового запису про народження дитини виключено відомості про ОСОБА_1, як батька дитини.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки діючим в Україні сімейним законом передбачено відшкодування моральної шкоди одному з батьків, хто проживає окремо від дитини, так як позивач не являється батьком дитини, то на нього не розповсюджується право вимоги за вказаною нормою закону.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 21.12.2012 року. 28.06.2013 року ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_5, батьком якого в свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_1, оскільки сторони перебували у шлюбі. Шлюбні відносини між ними були припинені ще під час вагітності позивачки. За рішеннями Южноукраїнського міського суду та Миколаївського апеляційного суду з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/6 частини заробітку до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 39-40). Крім того на підставі рішення Южноукраїнського міського суду миколаївської області від 05.09.2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі ? частини заробітку, до його повноліття.

Та обставина, що ОСОБА_3 з самого народження дитини здійснювала перешкоди у спілкуванні відповідача з сином, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та не оспорювалась останньою. Дана обставина підтверджується і письмовими матеріалами справи (а.с.8-43).

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 07.08.2013 року визначено час спілкування гр. ОСОБА_3 Е,М, з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності матері ОСОБА_6 А,В,, за попередньою домовленістю, але не рідше ніж 3 рази на тиждень (а.с. 13).

В судовому засіданні 04.11.2016 року, представником відповідача до матеріалів справи було долучено копію рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.08.2016 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення відомостей як батька з актового запису про народження дитини. Вказаним рішенням було задоволено позов ОСОБА_1 та виключено останнього з актового запису №223 від 029.07.2013 року в Книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області запис про ОСОБА_1, як батька ОСОБА_7, який народився 28.06.2013 року. Рішення суду набрало законної сили 09.09.2016 року (а.с. 87).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_6, який народився 28.06.2013 року, виданого 08.10.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області вбачається, що відомості про батька ОСОБА_1 виключено (а.с. 90).

18.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.09.2013 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у звязку з нововиявленими обставинами. Ухвалою суду від 27.10.2016 року було відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимагаючи відшкодування моральної шкоди позивач посилається на ч.5 ст.159 СК України, згідно якої особа, яка ухиляється від виконання рішення суду щодо визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Позов про усунення перешкод у здійсненні батьківського права на спілкування з дитиною може бути предявлено матірю чи батьком дитини.

Проте, виходячи з наявних матеріалів справи, позивач сам звернувся до суду з позовом про виключення з актового запису про народження дитини, відомостей про нього, як про батька. Вказаний позов судом був задоволений, а рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не є батьком дитини народженої 28.06.2013 року ОСОБА_3, то у останнього відсутня правова підстава для звернення таким позовом.

А тому, позов ОСОБА_1, про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, судовий збір також відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Южноукраїнський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8