У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів фінансових послуг, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 16 жовтня 2015 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізинговою компанією «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») укладено договір фінансового лізингу. Предметом такого договору став трактор МТЗ-892. В той же день позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача адміністративний платіж у розмірі 51 тис. грн.

Посилаючись на те, що спірний договір містить в собі несправедливі умови, є нотаріально не посвідченим, а відповідач, при його укладенні, взагалі, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності - ліцензії на надання фінансових послуг, до яких відносяться послуги з фінансового лізингу, просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001078 та застосувати наслідки недійсності договору фінансового лізингу, стягнувши з відповідача: 51 тис. грн - суму грошових коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок у якості адміністративного платежу, 612 грн - матеріальних збитків, пов'язаних з виконанням недійсного договору фінансового лізингу та 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 рокупозовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001078, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто».

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 51 тис. грн - суму грошових коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» у якості адміністративного платежу, 612 грн - матеріальні збитки ОСОБА_4, пов'язані з виконанням недійсного договору фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001078, моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 рокускасовано в частині стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 жовтня 2015 року ОСОБА_4 уклав із ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» договір фінансового лізингу № 001078, предметом якого став трактор МТЗ-892.

Згідно квитанцій, від 16 жовтня 2015 року, позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача адміністративний платіж, у розмірі 51 тис. грн, а також ним було сплачено комісію за переказ зазначених грошових коштів у розмірі 612 грн.

24 листопада 2015 року ОСОБА_4 було направлено ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» лист з вимогою про надання копій документів, що підтверджують придбання лізингодавцем предмету лізингу та додаткову угоду про розірвання договору фінансового лізингу від 16 жовтня № 001078, яка була проігнорована відповідачем.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції належно оцінивши пункти 1.4, 10.4, 10.5, 10.13, 10.14, 10.18, 12.4, 12,5, 12.7, 12.8 спірного договору фінансового лізингу, правильно виходив із того, що вищевказаний договір містить несправедливі умови згідно із Законом України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, суд першої інстанції правильно врахував, що спірний договір по своїй суті спрямований на захист інтересів лише лізингодавця і на звуження його відповідальності, що свідчить про суттєву диспозицію між правами та обов'язками сторін, а наявність механізму зміни вартості платежів та розміру предмета лізингу тільки лізингодавцем слугує лише цьому підтвердженням, оскільки позбавляє лізингоодержувача будь-яким чином впливати на зміну істотних умов договору.

Також суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що спірний договір фінансового лізингу містить ряд несправедливих умов, що зумовлює зміну всіх інших його положень, відповідач застосував при його укладенні нечесну підприємницьку практику, що виражається у введенні споживача в оману стосовно основних характеристик продукції, таких як специфікація, ціна та спосіб розрахунку ціни на предмет договору лізингу, а тому вказаний договір має бути визнаний недійсним.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність у відповідача ліцензії на надання фінансових послуг, до яких відносяться послуги з фінансового лізингу, є самостійною підставою для визнання договору фінансового лізингу від 16 жовтня 2015 року № 001078 недійсним.

Водночас суд першої інстанції правильно врахував, що спірний договір в супереч вимогам ст. 799 ЦК України нотаріально не посвідчений.

Таким чином, частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого у не скасованій частині погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України та враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-2766 цс 15, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О. Леванчук

О.М.Ситнік