АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2155/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом Прокурора Драбівського району Черкаської області в інтересах держави до Кононівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення Кононівської сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобовязання повернути нежитлове приміщення, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року прокурор звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення Кононівської сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобовязання повернути нежитлове приміщення.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що у власності Кононівської сільської ради перебувало приміщення дитячого садка, який знаходиться за адресою с. Кононівка, вул. Молодіжна, 15- а на підставі рішення виконавчого комітету Кононівської сільської ради від 22 травня 2007 року №7-44.

Рішенням Кононівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 18 січня 2008 року № 12-8/Y вирішено продати приміщення дитячого садка та подати документи для проведення аукціонних торгів при Черкаській торгово-промисловій палаті.

21 лютого 2008 року між Кононівською сільською радою в особі її голови та Черкаською торгово-промисловою палатою в особі ОСОБА_7 укладено договір про проведення аукціонних торгів відповідно до якого ЧТПП зобовязується провести в інтересах Кононівської сільської ради аукціонні торги для реалізації майна за найвищу ціну.

За результатом проведення торгів з реалізації приміщення дитячого садка між Кононівською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_8 та ОСОБА_6 14 травня 2008 року укладено договір купівлі-продажу вказаного приміщення.

Обєкт продано за 18200 грн. 00 коп.

Прокурор вважає, що рішення Кононівської сільської ради від 18 січня 2008 за № 12-8/У є незаконним, оскільки обєкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно повязані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Кононівської сільської ради від 18 січня 2008 року № 12-8/У «Про надання дозволу на продаж комунальної власності, приміщення дитячого садка в с. Кононівка».

Визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення дитячого садка за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Кононівка, вул. Молодіжна, 15-а;

Зобовязати ОСОБА_6 повернути приміщення дитячого садка у власність територіальної громади с. Кононівка.

Судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2015 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду заступник прокурора Черкаської області Ковтун Ю.С. подав апеляційну скаргу.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26 жовтня 2015 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2015 року скасовано. В задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року касаційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задоволено частково. Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 жовтня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду заступник прокурора Черкаської області В. Носенко оскаржив його в апеляційному порядку.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, в частині застосування строків позовної давності.

Вважає, що суд дійшов до неправильного висновку про час, з якого прокурор дізнався про настання вказаних неправомірних рішень.

Просив скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути на користь прокуратури Черкаської області понесені судові витрати у розмірі 1412,88 грн. з Кононівської сільської ради Драбівського району та ОСОБА_9 по 706, 44 грн. з кожного.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Кононівської сільської ради від 26 березня 2004 року № 14/1 вирішено провести злиття двох дитячих установ «Яблунька» та «Калинка» в одну дитячу установу «Яблунька» із 01 червня 2004 року(т.1 а.с. 11).

Відповідно до копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 жовтня 2007 року у власності територіальної громади с. Кононівка в особі Кононівської сільської ради Драбівського району Черкаської області перебувало нежиле приміщення дитячий садок, який знаходиться в с. Кононівка Драбівського району Черкаської області вул. Молодіжна, 15а.(т.1 а.с. 12, 55 )

Згідно технічного паспорту на вказане нежитлове приміщення від 11 липня 2007 року зазначено його призначення як дитячий садок(т.1 а.с. 64-75).

Рішенням Кононівської сільської ради від 18 січня 2008 року № 12-8/У про надання дозволу на продаж комунальної власності на приміщення дитячого садка ст. Кононівка, вирішено продати приміщення дитячого садка по вул. Молодіжній, 15, вартість якого не менше експертної оцінки та подати документи для проведення аукціонних торгів при Черкаській торгово-промисловій палаті (т.1 а.с. 60).

Відповідно до Висновку Черкаської Торгово-промислової палати про вартість будівель та споруд дитячого садка, розташованих за вищевказаною адресою, станом на 15 лютого 2008 року вартість обєкту оцінки складає 18 200 грн.(т.1 а.с. 20-53).

14 травня 2008 року територіальна громада села Кононівна в особі Кононівської сільської ради та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу нежилого приміщення дитячого садка відповідно до якого продавець продав і зобовязався передати у власність покупця нежиле приміщення, дитячий садок, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Кононівка, вул. Молодіжна, буд. 15а, а покупець купив і зобовязується прийняти вказане майно у власність та сплатити за нього 18 200 грн. Договір посвідчений та зареєстрований нотаріусом ОСОБА_10 (т.1 а.с. 104-105).

Згідно п. 1.1 зазначеного договору у власність покупця передано обєкт: дитячий садок (А1, а), цегляний, загальною площею 205,3 кв.м, сарай (Б), погріб (В), колодязь (І). Зазначений обєкт продано за 18 200 грн.

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 є власником нежилого приміщення дитячого садка, що знаходиться с. Кононівка Драбівський район вул. Молодіжна, 15-а, на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2008 року(т.1 а.с. 19).

З балансу сільської ради приміщення передано новому власнику актом передачі комунального майна від 15 травня 2008 року, що підтверджується його копією.

У всій документації на спірне приміщення, яка міститься в матеріалах справи, вказана будівля визначена як дитячий садок, тому суд першої інстанції вірно зазначав, що що предметом купівлі - продажу між відповідачами по справі було саме приміщення дитячого садка, який перебував у комунальній власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ЗУ «Про місцеве самоврядування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпоряджання об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Пунктом 30 ст. 26 вказаного вище Закону України передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради приймаються рішення щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 63 ЗУ «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про дошкільну освіту» дошкільний навчальний заклад - навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту.

Особливості правового режиму майна дошкільних навчальних закладів визначені, зокрема статтею 16 ЗУ «Про дошкільну освіту», ч.ч. 5, 6 якої передбачено, що вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних дошкільних навчальних закладів використовується виключно для роботи з дітьми. Майно, яке є державною або комунальної власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно із зазначеною метою.

Засновник (власник) державного чи комунального дошкільного навчального закладу не має права безпідставно ліквідувати його, зменшувати в ньому площу території, кількість груп, а також здавати в оренду приміщення (будівлі).

Реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, створених колишніми сільськогосподарськими колективами та державними господарствами, допускається лише територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму.

Даних про рішення загальних зборів села чи проведення референдуму з цього приводу в матеріалах справи немає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Кононівської сільської ради від 18 січня 2008 року за № 12-8/У суперечить закону, оскільки дошкільні навчальні заклади, засновані на комунальній формі власності, джерелами фінансування яких є кошти місцевих бюджетів, не підлягають приватизації та використанню не за призначенням, тобто не для навчального та наукового процесу.

Однак, відмовляючи у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позовної давності, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

У ст. 15 ЦК України безпосередньо не визначаються органи, які здійснюють захист цивільних прав.

Так, крім органів, зазначених у ст. 55 Конституції України, відповідно до окремих актів законодавства України здійснюють захист цивільних прав та інтересів або сприяють їх захисту, зокрема, органи прокуратури.

У ч. 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі ст. ст. 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку п. 2 ст. 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Статтею 45 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у своїх постановах від 1 липня 2015 року № 6-178цс15, від 17 лютого 2016 року № 6-2407цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

В правовому висновку ВСУ від 14 вересня 2016 року у справі №2165цс15 розяснено, що оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

На позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

У даній справі відповідач заявив про застосування позовної давності

Однак, з матеріалів справи вбачається, що про спірне рішення прокурор дізнався лише після отримання інформації на запити, скеровані до органу місцевого самоврядування, територіального відділку КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації», Драбівської районної державної адміністрації датовані 16 червня 2015 року, 15 червня 2015 року та 10 червня 2015 року, 22 червня 2015 року відповідно(т.1 а.с. 57-60).

Враховуючи, що про оскаржуване рішення прокуратура довідалася або могла довідатися при проведенні перевірки законності цього рішення, трирічний строк позовної давності прокуратурою Черкаської області не пропущений, оскільки став збігати із червня 2015 року.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин справи, тому прийшов до передчасного висновку про застосування строків позовної давності, що призвело до ухвалення помилкового рішення з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області задовольнити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом Прокурора Драбівського району Черкаської області в інтересах держави до Кононівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення Кононівської сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобовязання повернути нежитлове приміщення скасувати та ухвалити нове, яким позов Прокурора Драбівського району Черкаської області в інтересах держави - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Кононівської сільської ради від 18 січня 2008 року № 12-8/У «Про надання дозволу на продаж комунальної власності, приміщення дитячого садка в с. Кононівка».

Визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення дитячого садка за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Кононівка, вул. Молодіжна, 15а.

Зобовязати ОСОБА_6 повернути приміщення дитячого садка за адресою: Черкаська область, Драбівський район, с. Кононівка, вул. Молодіжна, 15а, у власність територіальної громади с. Кононівка.

Стягнути на користь прокуратури Черкаської області понесені судові витрати у розмірі 1412,88 грн. з Кононівської сільської ради Драбівського району та ОСОБА_6 по 706, 44 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :