Справа № 658/2594/16-ц
(провадження №2/658/1100/16)
РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Батовріна І.Г.,

при секретарі Завізьон С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням суду,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона з відповідачем є батьками дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підставі рішення Каховського районного суду Херсонської області від 2-1072/01 з позивача стягувалися аліменти на утримання дітей - дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини його доходу. На підставі вказаного рішення позивач отримала виконавчий лист, який звернений до виконання. У квітні 2012 року доньці ОСОБА_1 виповнилося 18 років, у зв'язку з чим відповідач перестав сплачувати аліменти на її утримання.

Частка аліментів за рішенням суду яка припадала на другу дитину - сина ОСОБА_3 є незначною та недостатньою для його життєдіяльності. На вимогу про збільшення коштів на неповнолітню дитину відповідач повідомив, що на даний час офіційно не працює та не знає яким чином збільшити такі виплати, оскільки в рішенні суду про таку можливість не зазначено.

Вважає, що з часу припинення виплати аліментів на дочку яка досягла повноліття матеріальний стан змінився, а саме останній набув на праві власності земельну ділянку, яку здає в оренду та отримує прибуток, працює за наймом та отримує щоденно заробітну плату за виконану роботу.

Зазначила, що на теперішній час позивач працює проте її заробітної плати не вистачає на утримання неповнолітньої дитини.

За вказаних обставин просила суд змінити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Олександрівки Тростянецького району Вінницької області на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не нижче 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не з"явилась, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала в повному обсязі, з підстав викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені в порядку ст. ст. 74, 76 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Виходячи з наведеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 липня 2001 року № 2-1072/01 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дітей (а.с. 4, 4 зв.).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його батьком є ОСОБА_2, матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 5).

Неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Як вбачається з виданої начальником Каховського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області довідки від 26 липня 2016 року за виконавчим листом № 2-1072 виданим Каховським міськрайонним судом Херсонської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у період з січня 2016 року по червень 2016 року ОСОБА_1 отримала аліменти у розмірі 438,37 грн. (а.с. 8).

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи обізнаність відповідача про наявність вказаного позову, відсутність з його боку заперечень, приймаючи до уваги довідку про сплату аліментів від 26.07.2016, з якої вбачається, що ОСОБА_2 лише раз за пів року сплатив алміенти, суд приходить до висновку що останній має нерегуляний дохід. Також зважаючи на те, що ОСОБА_1 на даний час є повнолітньою і на її корсить відповідач аліменти більше не сплачує, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі, підтвердженні належними доказами, тому підлягають задоволенню.

Суд вбачає, що при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України підлягають врахуванню матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище матері дитини, вік дитини та її право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також принцип рівності участі батьків в утриманні неповнолітньої дитини.

З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області позивачці було відстрочено сплату судового збору у розмірі 551,20грн. гривень до розгялду справи по суті, у зв'язку з чим з позивачки слід стягнути на користь держави несплачений при подачі позову судовий збір .

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 180 - 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 3 - 11, 57 - 60, 212 - 215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розмір аліментів, присуджений рішенням Каховського районного суду Херсонської області від 06 липня 2001 року в справі № 2-1072/01, змінити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Олександрівки Тростянецького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, сума аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Змінений розмір аліментів підлягає присудженню з дати набрання чинності даним рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І. Г. Батовріна