Номер провадження 2/754/5267/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

при секретарі Шевчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2006 року.

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Від шлюбу сторони мають спільних двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сімейне життя між сторонами не склалось через відмінність в характерах, моральних принципах, поглядах на виховання дітей, сімейні цінності та життєві пріоритети, через що протягом багатьох років в сім'ї періодично виникали неузгодженості та непорозуміння, які не були вирішені, що призводило до замовчування проблем, сприяло накопичуванню образ та зменшенню довіри, втрати почуття любові, взаємоповаги, що в кінцевому результаті спричинило розрив шлюбно-сімейних відносин.

Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Надання строку для примирення позивач вважає недоцільним, оскільки в 2011 році з її боку вже був намір розірвати шлюб з відповідачем, який не був реалізований, у зв'язку з вагітністю та народженням спільної молодшої дитини сторін. Однак, спроби досягнути взаєморозуміння в сімейних питаннях до позитивних змін в подружніх стосунках не призвели.

З березня 2016 року між сторонами не підтримуються шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство, відсутній спільний бюджет.

Спори щодо утримання дітей, їх місця проживання, поділу майна подружжя відсутні, оскільки сторони проживають за однією адресою і кожен з них витрачає кошти на утримання дітей (за виключенням додаткових витрат на літній відпочинок та додаткові навчальні заняття). А тому позивач просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 19).

21.10.2016 року та 24.10.2016 року до суду надійшли однакові за змістом клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якого позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує (а.с. 21-22).

23.11.2016 року до суду електронною поштою надійшло клопотання позивача, відповідно до якого вона повідомила, що відповідач вимагає її явки в судове засідання, погрожуючи відібрати в неї спільних дітей, а також погрожує їй та її синові - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, вигнати останніх з квартири за місцем проживання - АДРЕСА_1, оскільки позивач не є власником вищевказаної квартири, а відповідачу видано на неї ордер. Крім того, зазначила, що відповідачем неодноразово застосовувалось стосовно неї психічне та фізичне насильство в присутності дітей. Проти надання строку на примирення та, в разі подачі відповідачем будь-яких зустрічних позовів, проти їх об'єднання в одному провадженні з даним позовом заперечувала, наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, однак, зазначив, що факти, викладені позивачем у її клопотанні не відповідають дійсності, а також останньою не надано доказів в підтвердження його негативної поведінки.

Крім того, пояснив, що з березня 2016 року, після виходу позивача на роботу з декретної відпустки, між подружжям почалися серйозні непорозуміння через різні погляди на вирішення сімейних питань, проявів заздрощів та неповаги позивача до нього, його батьків, ігнорування позивачем його намірів налагодити сімейно-шлюбні відносини, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного.

З того ж часу між подружжям припинилось ведення спільного господарства, не зважаючи на те, що вони проживають в одному житловому приміщенні.

Позивач значний час свого життя, в тому числі вихідних днів, проводить на роботі, а тому не має змоги належним чином займатися домашнім господарством та вихованням дітей.

Відповідач матеріально утримує спільних дітей, приймає активну участь у їхньому розвитку та вихованні. Спорів щодо утримання дітей, поділу майна та місця проживання дітей на даний час між подружжям немає. Вважає, що явка позивача в судове засідання є необхідною для повного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

Заслухавши думку відповідача, враховуючи клопотання позивача, що надійшли до суду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Вислухавши пояснення відповідача, надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2006 року, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №381 (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають спільних двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Відповідно до копії посвідчення НОМЕР_2 від 03.01.2012 року, сторони мають на утриманні чотирьох дітей (а.с. 28).

На а.с. 31 міститься фотознімок з церемонії одруження сторін, який, як зазначив відповідач, позивач порвала в червні 2016 року під час його перебування у батьків.

Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_1 від 07.10.2013 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних долях відповідачу та членам його сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 32).

Згідно копії довідки №1358 від 15.04.2016 року, виданої КК «Центр комунального сервісу» Деснянського р-ну м. Києва, у вищевказаній квартирі зареєстровані: відповідач ОСОБА_2 (власник), позивач ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_6 (син дружини) (а.с. 33).

Мотивуючи рішення по справі, суд виходить з наступного.

На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Абзацом 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства з березня 2016 року, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам подружжя, суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд, -

в и р і ш и в :

Позов про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 03 червня 2006 року, актовий запис №381 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий