ухвала

іменем україни

23 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя помер ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 січня 2011 року. На час смерті ОСОБА_6 у шлюбі не перебував, дітей не має. Його батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, мати ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, рідний брат ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, дід та баба померли раніше ОСОБА_6 Інших рідних братів та сестер, дядька та тітки ОСОБА_6 не мав. Позивач зазначала, що більше п'яти років з грудня 2008 року і до смерті ОСОБА_6 постійно проживала з ним однією сім'єю. Посилаючись на викладене, заявник просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 з грудня 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання права на спадкування за законом у четверту чергу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживали однією сім'єю з грудня 2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року повернуто заявнику.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року повернуто апелянту на підставі ст. ст. 292, 297 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 грудня 2015 року скасовано, справу передано до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року повернуто апелянту на підставі ст. ст. 292, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року, суддя апеляційного суду виходив із того, що скарга подана особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_5 не була стороною у справі та питання про її права та обов'язки судом не вирішувалися.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_5 посилалася на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції впливає на її права та обов'язки, оскільки з 30 квітня 1993 року до 25 лютого 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того поза увагою апеляційного суду залишилися доводи заявника про те, що з 28 грудня 2001 року до 18 березня 2011 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_5 до свого провадження, апеляційний суд вказаного не врахував, тому дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин оскаржувана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 Запорізької області від 25 грудня 2015 року задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик