Справа № 299/1985/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леска В.В.

суддів Кожух О.А., Джуги С.Д.

при секретарі Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду від 08 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

6 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем 27 червня 1991 року у відділі ЗАГСу м. Фурманов Іванівської області ОСОБА_4 Федерації, про що було вчинено актовий запис № 160.

Позов мотивовано тим, що подружні стосунки належним чином не склалися. Відповідач був засуджений у ОСОБА_4 Федерації ще на початку шлюбу. Згодом позивачка переїхала жити в Україну. Від шлюбу з відповідачем спільних дітей немає. Понад 18 років позивачка проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_5, від якого народила двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Разом з відповідачем вона не проживає з 1995 року, тобто шлюб носить формальний характер, а тому просила строк для примирення не надавати.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Гуліна».

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 8 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати оскаржуване нею рішення й ухвалити нове рішення про розірвання шлюбу.

Межі доводів апеляційної скарги суд першої інстанції не врахував те, що наявними в справі доказами доведено, що саме вона уклала шлюб з відповідачем і дана обставина не потребує додаткового встановлення та доказування, оскільки 12 грудня 2010 року їй видано новий паспорт громадянина України серії ВР 430206, в якому, очевидно, було допущено помилку в написанні року її народження.

Позивачка підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач, громадянин ОСОБА_4 Федерації, в судове засідання не зявився.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на предмет спору для вирішення питання розірвання шлюбу підлягає встановленню обставина реєстрації шлюбу між сторонами. Єдиним належним доказом на її підтвердження може бути тільки свідоцтво про укладення шлюбу. В даному випадку згідно свідоцтва про укладення шлюбу шлюб зареєстровано з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, а позов про його розірвання поданий ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка не довела належність їй документу про реєстрацію шлюбу, а відтак позов є безпідставним і тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; і т.д..

Як матеріалами справи, так і судом встановлено, що 27 червня 1991 року у Фурмановському міському відділі запису актів цивільного стану Іванівської області, ОСОБА_4 Федерація, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, про що вчинено актовий запис № 160. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Гуліна». Це вбачається з виданого повторно оригіналу свідоцтва про одруження І-ФМ № 253955 (а.с. 4).

Встановлено, що згідно ухвали Виноградівського районного суду від 16 липня 2015 року компетентному суду міста Фурманов Іванівської області ОСОБА_4 Федерації направлене судове доручення про вручення відповідачеві ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканцю АДРЕСА_1 ОСОБА_4 Федерації, копії позовної заяви та долучених до неї документів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та копії ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 9 липня 2015 року про відкриття провадження в справі, про допит ОСОБА_2 по суті позовних вимог, про надання інформації про реєстрацію акту цивільного стану шлюбу між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, і про надання інформації з правових питань, а саме: відомості щодо діючого на території ОСОБА_4 Федерації внутрішнього законодавства та практики його застосування з питань розірвання шлюбу.

На виконання вказаного судового доручення Фурмановський районний суд Іванівської області викликав ОСОБА_2 в судове засідання на 28 вересня 2015 року та 9 жовтня 2015 року, однак останній не зявився. Судом встановлено, що ОСОБА_2 по інформації УФМС Росії по Іванівській області зареєстрованим на території Іванівської області не значиться, з реєстраційного обліку за адресою, вказаною в позовній заяві (АДРЕСА_2), виписаний в 1999 році (а.с. 53).

З копії архівної карточки вбачається, що у АДРЕСА_3 були прописані, в тому числі: син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, - з 10.11.1992 року, виписаний 19.04.1995 року, знову прописаний 29.01.1999 року, виписаний - 22.02.1999 року; невістка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, з 21.11.1991 року, виписана - 19.04.1995 року (а.с. 57).

Комітет Іванівської області ЗАГС на доручення Виноградівського районного суду надав інформацію про наявність в архіві комітету ЗАГС запису акту про укладення шлюбу № 160 від 27 червня 1991 року, складеною бюро ЗАГС м. Фурманова Іванівської області на імя ОСОБА_10, дата народження 12 травня 1972 року, місце народження м. Фурманов, Іванівська область, і ОСОБА_8, дата народження 22 січня 1971 року, місце народження с. Новоандріївка, Новгородковського району Кіровоградська область (а.с. 63-64).

Зі змісту позовної заяви та копії паспорта ВР 430206, виданого ОСОБА_3 2 грудня 2010 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, вбачається, що позов про розірвання шлюбу подано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 2,5).

Встановлено, що у свідоцтвах про народження дітей, копії яких додано до позовної заяви, є розбіжності у написанні по-батькові у графі «мати», а саме: у свідоцтві про народження сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, зазначено, що його мамою є ОСОБА_3 (а.с. 6), а у свідоцтві про народження сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, - ОСОБА_11 (а.с. 6, 7).

Картка фізичної особи-платника податків про одержання ідентифікаційного номера видана на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 8).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу не доведений і не підлягає задоволенню, оскільки вказані документи належать різним особам, а належність Свідоцтва про шлюб, укладений 27 червня 1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, саме позивачці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, не встановлена, питання про встановлення юридичного факту належності всіх наданих позивачкою документів саме їй, в судовому засіданні суду першої інстанції не ставилося і з такою заявою для вирішення питання встановлення юридичного факту позивачка до суду не зверталася.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_3 надала суду видане повторно 29 червня 1995 року свідоцтво про укладення шлюбу І-ФМ № 253955, з якого вбачається, що 27 червня 1991 року уклали шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, місце народження м. Фурманов Іванівської області, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце народження с. Новоандріївка Новгородківського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 27 червня 1991 року вчинено запис № 160. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловіку Гулін, дружині ОСОБА_2 (а.с. 4).

Комітет Іванівської області ЗАГС на доручення Виноградівського районного суду надав інформацію про наявність в архіві комітету ЗАГС запису акта про укладення шлюбу № 160 від 27 червня 1991 року, складеного бюро ЗАГС м. Фурманова Іванівської області на імя ОСОБА_10, дата народження 12 травня 1972 року, місце народження м. Фурманов, Іванівська область, і ОСОБА_8, дат а народження 22 січня 1971 року, місце народження с. Новоандріївка, Новгородківського району Кіровоградська область (а.с. 63-64).

В копії паспорта громадянина України ВР 430206, виданого 2 грудня 2010 року Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце народження якої село Новоандріївка Новгородківського району Кіровоградської області, на 10 сторінці паспорта «сімейний стан» є відмітка про реєстрацію шлюбу відділом ЗАГСу м. Фурманов Іванівської області з ОСОБА_2.

На думку колегії суддів співпадіння запису про місце народження позивачки у паспорті позивачки та свідоцтві про одруження і запис в паспорті позивачки про укладення шлюбу з відповідачем є достатньою підставою вважати, що надане ОСОБА_3 свідоцтво про одруження є документом, що підтверджує укладення шлюбу з відповідачем саме нею, а не іншою особою.

Крім того, на виконання судового доручення Виноградівського районного суду Фурмановським районним судом Іванівської області ОСОБА_4 Федерації надано докази, що після реєстрації шлюбу у 1991 році позивачка проживала з відповідачем за однією адресою в АДРЕСА_4, Росія, що є також підтвердженням укладення шлюбу, який позивачка просить розірвати.

Допитана як свідок ОСОБА_3 пояснила, що з 1995 року не проживає в шлюбі з відповідачем, який був засуджений до позбавлення волі, спільних дітей не має, більше 18 років вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, від якого народила двоє дітей, батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач. Питання про розірвання шлюбу виникло в звязку з бажанням дітей оформити батьківство з рідним батьком.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 100, ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, встановивши, що шлюб між сторонами існує формально та не виконує свого призначення, сторони спільно не проживають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу і підтвердила це в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що сімя розпалася остаточно і шлюб існує формально.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, судова колегія вважає, що висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу є хибними, не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Оскільки судом неправильно застосовано норми права і висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись вимогами ст. 309 ЦПК України вважає, що заочне рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов про розірвання шлюбу задовольнити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 8 квітня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити .

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 (прізвище до укладення шлюбу ОСОБА_8) ОСОБА_12 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 червня 1991 року у м. Фурманов, міський відділ ЗАГСу Іванівської області ОСОБА_4 Федерації, актовий запис № 160, розірвати. Залишити після розірвання шлюбу позивачці прізвище «Гуліна».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: