Справа № 438/1831/14-ц
Провадження № 2-п/438/9/2016
У Х В А Л А

01 грудня 2016 року Бориславський міський суд

Львівської області

в складі головуючого: судді Посисень Л.М.

при секретарі Дробчак Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

19.01.2016 р. Бориславським міським судом Львівської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Цим рішенням суд позов задоволив та стягнув з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0015/086.10-CLNv від 18.06.2008 р. в розмірі 32906,77 дол. США, нараховану пеню в розмірі 147399,88 грн. та 6890,00 грн. судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві просить скасувати заочне рішення Бориславського міського суду від 19 січня 2016 року, ухвалене у справі №438/1831/14-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_2 до нього, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначити справу до розгляду у загальному порядку.

У своїй заяві покликається на те, що у провадженні Бориславського міського суду Львівської області (суддя Пещук Р.Й.) знаходилася цивільна справа № 438/1831/14-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_2 до нього, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як йому нещодавно, випадково, стало відомо, 19 січня 2016 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким вирішено стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 906, 77 доларів США, пеню у розмірі 147 399,88 грн. та судовий збір у розмірі 6890 грн.

Приймаючи рішення про проведення заочного розгляду справи за його відсутності, суд виходив з того, що він був належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі.

Разом з тим, відповідно до ст.74 ЦПК України основним видом судового виклику є повістка. Оскільки судова повістка за місцем постійного проживання не надходила (не вручалась), то він не міг прибути на судове засідання, чи повідомити суд про поважність причин неявки.

Неповідомлення його у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими він заперечує проти позову.

Так, при розгляді справи він був позбавлений можливості звернути увагу суду на наступне.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст. 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 535 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, ст.5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст.5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, і лише після встановлення вказаної обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Зазначеної позиції дотримується і Верховній Суд України, який відповідну правову позицію виклав у постанові від 16 вересня 2015 року, винесеній за наслідками розгляду справи № 6-190цс15.

В цей же час, як вбачається з рішення від 19 січня 2016 року, в ході розгляду справи № 438/1831/14-ц за позовом про стягнення з нього коштів, не встановлено наявності у позивача відповідної ліцензії, а тому не було жодних підстав ухвалювати рішення про стягнення з нього коштів у доларах США, а не у національній валюті України - гривні.

Неповідомлення його про дату судового засідання також не дало йому можливості просити суд застосувати позовну давність до вимог позивача.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Крім цього, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19 березня 2014 року, винесеній за наслідками розгляду справи № 6-20цс14, позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У відповідності до ч.2 ст.228 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення він отримав лише 11 жовтня 2016 року, а тому не мав жодної можливості до цього часу подати заяву про перегляд заочного рішення.

Розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - суд дійшов висновку, що підстав для скасування заочного рішення у даній справі та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся судом про судові засідання у вищевказаній цивільній справі, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки, які направлялись судом на адресу за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1 АДРЕСА_1. Крім цього, відповідач ОСОБА_1 повідомлявся судом про судове засідання 19.01.2016 р. через оголошення в пресі. Однак, у судове засідання 19.01.2016 р. відповідач не зявився, а тому суд розглянув справу у порядку заочного провадження, ухваливши заочне рішення.

В поданій заяві про перегляд заочного рішення суду відповідачем ОСОБА_1 не наведено жодної підстави для скасування заочного рішення, тобто не представлено суду належних доказів, на які він посилається, що мали б істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, відповідачем ОСОБА_1 не представлено належних доказів того, що він, відповідач, не з'явився в судові засідання з поважних причин, а посилання відповідача на те, що він не був повідомлений судом про час і місце розгляду справи спростовуються наявними в матеріалах вищевказаної цивільної справи розписками про отримання ним судових повісток за адресою за місцем його реєстрації АДРЕСА_1, повідомленням судом відповідача ОСОБА_1 про судове засідання 19.01.2016 р. через оголошення в пресі.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи для розгляду в загальному порядку - відсутні, а тому заява відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Бориславського міського суду Львівської області від 19 січня 2016 року та призначення справи до розгляду в загальному порядку слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 210, 230-232 ЦПК України,

суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про пе регляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: