Справа № 567/144/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_2

представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 - ОСОБА_6

представника органу опіки та піклування в особі ОСОБА_7 міської ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_7 міської ради Рівненської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_9 в інтересах якого діє ОСОБА_10 до ОСОБА_7 міської ради Рівненської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, про визнання права власності на майно,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_7 міської ради Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в м.Острог по вул. Тучемського, 15 Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 звернулась ОСОБА_1 Зазначила, що після смерті її чоловіка 27.09.2004 року відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог Рівненської області по вул.Тучемського, 15 і вона, як спадкоємець чоловіка за законом першої черги має право на зазначене майно, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку.

В подальшому подала заяву про зменшення позовних вимог та просить визнати за собою право на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, вказуючи на те, що право на іншу частину земельної ділянки належить її онуку ОСОБА_9, який є спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_12, який помер 30.04.2008 року, який був спадкоємцем за законом ОСОБА_11

Одночасно, третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_9, в інтересах якого діє ОСОБА_10, з аналогічних підстав звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7 міської ради Рівненської області про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог Рівненської області по вул.Тучемського, 15 в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_12, який помер 30.04.2008 року, який був спадкоємцем за законом ОСОБА_11, який помер 27.09.2004 року.

Відповідач ОСОБА_7 міська рада Рівненської області та третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 позови ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не визнали, вказуючи на їх безпідставність.

Орган опіки та піклування в особі ОСОБА_7 міської ради позов в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 підтримав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники підтримали позовні вимоги в повному обємі і просять суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,06 га, яка розташована в м. Острог Рівненської області, яка належала ОСОБА_11

Пояснили, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №59 від 11.02.1997 року, яке затверджено рішенням сесії ОСОБА_7 міської ради №262 від 17.02.1998 року, для ОСОБА_11 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15.

Після смерті ОСОБА_11 27.09.2004 року відкрилась спадщина на належне для нього майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог Рівненської області по вул.Тучемського, 15 і позивач, як спадкоємець чоловіка за законом першої черги має право на зазначене майно, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, із-за відсутності правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку та строк прийняла спадщину, оскільки проживала разом з чоловіком на час його смерті та подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, просять просить визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, вказуючи на те, що право на іншу частину земельної ділянки належить її онуку ОСОБА_9, який є спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_12, який помер 30.04.2008 року, який був спадкоємцем за законом ОСОБА_11

Підтвердили перехід права власності на житловий будинок, який знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 від ОСОБА_1 до ОСОБА_5 на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та пояснили, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться фундамент літньої кухні, яка зазначена в технічній документації 1990 року, будівництво якої було розпочато, але не завершено подружжям ОСОБА_1. Сама ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що на вказаному фундаменті має можливість збудувати собі житло.

Пояснили, що в квітні 2016 року ОСОБА_1 подала до ОСОБА_7 міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), але рішення по ній на даний час не прийнято із-за наявності її позову в суді, про що усно повідомлено позивача.

В судовому засіданні представник ОСОБА_9 підтримала позовні вимоги в повному обємі і просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,06 га, яка розташована в м. Острог Рівненської області, яка належала ОСОБА_11

Пояснила, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №59 від 11.02.1997 року, яке затверджено рішенням сесії ОСОБА_7 міської ради №262 від 17.02.1998 року, для ОСОБА_11 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15.

Після смерті ОСОБА_11 27.09.2004 року відкрилась спадщина на належне для нього майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог Рівненської області по вул.Тучемського, 15 і ОСОБА_9, як спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_12, який помер 30.04.2008 року та був спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_11, який помер 27.04.2004 року, має право на зазначене майно, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, із-за відсутності правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_9, будучи малолітнім, прийняв спадщину ОСОБА_12, а останній прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки проживав разом з ним на час його смерті, просить визнати за ОСОБА_9 право на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, вказуючи на те, що право на іншу частину земельної ділянки належить ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_11, який помер 27.09.2004 року.

Пояснила, що ніхто в інтересах ОСОБА_9 заяви до ОСОБА_7 міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не звертався.

Представник ОСОБА_7 міської ради в судовому засіданні позови не визнав, вказуючи на їх безпідставність.

Вважає, що право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 на даний час належить ОСОБА_7 міській раді.

Зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності від 18.10.2012 року ОСОБА_5 став власником житлового будинку, який знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15, який раніше належав ОСОБА_1 і право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 перейшло на підставі ст.120 ЗК України.

Пояснив, що ні ОСОБА_1, ні будь-яка особа в інтересах ОСОБА_9 до ОСОБА_7 міської ради з заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 не звертався.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 позови ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не визнала, вказуючи на їх безпідставність. Зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності від 18 жовтня 2012 року, технічного паспорту на садибний житловий будинок ОСОБА_5 є власником житлового будинку, який знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15, який раніше належав ОСОБА_1, а тому йому на підставі ст.120 ЗК України перейшло право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15.

Пояснила, що в переліку спадкового майна зазначена земельна ділянка не вказана і позивач не надав доказів звернення до ОСОБА_7 міської ради з приводу оформлення права власності на земельну ділянку.

Пояснила, що ОСОБА_5 звертався в суд з позовом до ОСОБА_7 міської ради про скасування рішення ОСОБА_7 міської ради №59 від 11.02.1997 року про передачу земельної ділянки, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 в приватну власність, однак рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25.12.2015 року йому в позові відмовлено.

На даний час розгляд заяви ОСОБА_5 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки, площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 ОСОБА_7 міською радою призупинено до розгляду позову ОСОБА_1 в суді.

Вважає, що позови задоволенню не підлягають, оскільки за цільовим призначенням земельна ділянка, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського 15 призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а ні у ОСОБА_1, ні у ОСОБА_9 права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які розміщені на вказаній земельній ділянці немає.

Орган опіки та піклування в особі ОСОБА_7 міської ради позов в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 підтримав, зазначаючи, що зобов'язаний діяти в інтересах малолітнього ОСОБА_9

Суд, вислухавши позивача та її представників, представників третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору, відповідача, третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, вважає, що позови є безпідставними та підлягають відхиленню.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №168617 та будинкової книги по будинковолодінню, що знаходиться в м.Острог по вул.Горького, 15 встановлено, що 27.09.2004 року помер ОСОБА_11, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (факт зміни назви вулиці Горького на Тучемського відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

В судовому засіданні встановлено, шо ОСОБА_11 помер 27.09.2004 року. Таким чином, відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, з 27.09.2004 року відкрилась спадщина спадкодавця ОСОБА_11

Зі свідоцтва про шлюб серії VІІІ-УР №379238 та витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_11, а ОСОБА_12 був його сином, а тому вони, відповідно до ст.1261 ЦК України, відносяться до спадкоємців за законом першої черги.

Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої зазначеної статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів спадкової справи №56/2005, заведеної після смерті ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_12 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_11, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, ОСОБА_1 23.03.2005 року подала заяву про прийняття спадщини даного спадкодавця.

З матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що жоден зі спадкоємців ОСОБА_11 від спадщини не відмовився, а отже є таким, що має право на належне ОСОБА_11 спадкове майно.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №057484 та будинкової книги по будинковолодінню, що знаходиться в м.Острог по вул.Горького, 15 встановлено, що 30.04.2008 року помер ОСОБА_12, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, з 30.04.2008 року відкрилась спадщина спадкодавця ОСОБА_12

Зі свідоцтва про народження серії І-ГЮ №181878, свідоцтва про одруження від 22.09.1999 року та витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження встановлено, що ОСОБА_1 була матір'ю ОСОБА_12, ОСОБА_9 був його сином, а ОСОБА_10 була його дружиною, а тому вони, відповідно до ст.1261 ЦК України, відносяться до спадкоємців за законом першої черги.

Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої зазначеної статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї, а відповідно до частини 4 зазначеної статті, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст.1273 цього Кодексу.

З матеріалів спадкової справи №64/2016, заведеної після смерті ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_12, оскільки ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а ОСОБА_9 був малолітнім на час смерті батька. Одночасно, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_9 спадщини не приймала.

З матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 від спадщини не відмовився, а отже є таким, що має право на належне ОСОБА_12 спадкове майно.

Таким чином, право на належне спадкодавцю ОСОБА_12 майно мають ОСОБА_1 та ОСОБА_9

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_9, в інтересах якого діяла ОСОБА_10 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,06 га, яка розташована в м. Острог Рівненської області.

Субєктивне право на земельну ділянку виникає і здійснюється на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ч. 1 ст. 116 ЗК України. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом або за результатами аукціону.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №59 від 11.02.1997 року, яке затверджено рішенням сесії ОСОБА_7 міської ради №262 від 17.02.1998 року, для ОСОБА_11 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15.

З пояснень сторін, свідоцтва про право власності від 18.10.2012 року, технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 став власником житлового будинку, який знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15, який раніше належав ОСОБА_1

Одночасно, з рішення Апеляційного суду Рівненської області від 25.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_5 відмовлено в позові до ОСОБА_7 міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1, про скасування рішення ОСОБА_7 міської ради №59 від 11.02.1997 року про передачу земельної ділянки, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 в приватну власність.

Зі змісту рішенням виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №59 від 11.02.1997 року вбачається, що зазначена земельна ділянка була передана для ОСОБА_11 на виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок".

Пунктом 3 зазначеного Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, цією нормою було визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України (в редакції 1990 року - чинного на час передачі земельної ділянки для ОСОБА_11М.), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 цього Кодексу. Проте дію зазначеної статті було зупинено стосовно власників земельних ділянок, визначених ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок".

Згідно з п. 7 розд. X "Перехідні положення" ЗК України (в редакції 2001 року), громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки (постанова Верховного Суду України від 30 травня 2012 р. у справі № 6-31цс12).

Відповідно до абз.1 пункту 1 розділу X Перехідних положень ЗК України (в редакції 2001 року), рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Абзацом 2 зазначеного пункту визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, рішення виконавчого комітету ОСОБА_7 міської ради №59 від 11.02.1997 року, яке затверджено рішенням сесії ОСОБА_7 міської ради №262 від 17.02.1998 року, за яким у власність ОСОБА_11 було передано земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 є підставою для реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за його спадкоємцями відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Абзацом 2 пункту 1 розділу X Перехідних положень ЗК України (в редакції 2001 року) визначено, що державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів міських рад у сфері регулювання земельних відносин належить надання під забудову та для інших потреб земель, які перебувають у власності територіальних громад, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою

В судовому засіданні з пояснень представника позивача встановлено, що тільки в квітні 2016 року, тобто після подання до суду позову про визнання права на спадщину за законом, ОСОБА_1 подала до ОСОБА_7 міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Тобто, тільки в квітні 2016 року ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_11 за законом, для реалізації права на земельну ділянку задіяла правовий механізм, визначений пунктом 1 розділу X Перехідних положень ЗК України (в редакції 2001 року) і рішення по її заяві на даний час не прийнято, тобто відповідачем право позивача на земельну ділянку, площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 не порушено, а тому в позові слід відмовити як безпідставному.

Одночасно, в судовому засіданні встановлено, що від імені ОСОБА_9 заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки, площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 не подавалось, тобто відповідачем право третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - земельну ділянку, площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог по вул.Тучемського, 15 не порушено, а тому в позові слід відмовити як безпідставному.

На підставі ст.. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 392, 1216, 1261, 1269 ЦК України, ст.131 ЗК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_7 міської ради Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог Рівненської області по вул.Тучемського, 15 в порядку спадкування за законом відмовити.

В позові ОСОБА_9 в інтересах якого діє ОСОБА_10 до ОСОБА_7 міської ради Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,06 га, яка знаходиться в м.Острог Рівненської області по вул.Тучемського, 15 в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_13