РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/401/16-ц

Провадження № 2/700/209/16

30 листопада 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді: Пічкур С.Д.,

за участю секретаря: Сіденко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованності за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка за кредитним договором № CSLWG2 від 11.12.2007 року отримала кредит в розмірі 85 000 грн. на термін до 11.12.2017 року і зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, проте не виконує належним чином свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість по кредиту в сумі 758522,59 грн., з них: 82917,93 грн. заборгованість за кредитом, 217418,85 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 389229,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 68956,60 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішенням Лисянського районного суду від 12 листопада 2013 року вже звернуто стягнення на квартиру в рахунок боргу за кредитним договором в сумі 255 755 грн. 16 коп., в неї на утриманні двоє малолітніх дітей, вона ніде не працює, сума пені явно перевищує суму боргу, а тому просить зменшити розмір пені та в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року /надалі Закон № 2121-ІІІ/ відповідно до статті 2 якого банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір, та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладанні договору.

Отже, відповідно до дійсного змісту наведених норм, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК) та недодержання письмової форми тягне його нікчемність і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю.

Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Згідно чинного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1 ст. 638 ЦК України/ та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/.

Відповідно до договору про іпотечний кредит №CSLWG2 від 11.12.2007 року, який підписаний сторонами, банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 85 000 грн. на строк не пізніше 11.12.2017 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 15% річних , а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором.

З матеріалів позовної заяви та розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 16.02.2016 становить 758522,59 грн., з них: 82917,93 грн. заборгованість за кредитом, 217418,85 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 389229,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 68956,60 грн. штраф (процентна складова).

Проте, згідно рішення Лисянського районного суду від 12 листопада 2013 року у справі №2311/1105/12, що набрало законної сили 22 листопада 2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSLWG2 від 11.12.2007 року, тобто цим же, що є і предметом даного позову, звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, згідно розрахунку та позовної заяви у вказаній справі, в суму в межах якої звернуто стягнення на квартиру входить: 82 942 грн. 74 коп. заборгованості за кредитом; 94 161 грн. 50 коп. заборгованості по процентах за період з грудня 2007 року по травень 2012 року, а також 78 650 грн. 92 коп. пені за вказаний період.

Разом з тим, вказані суми коштів позивач знову включає до даної позовної заяви. Оскільки дана сума вже присуджена до стягнення з відповідачки за рахунок майна, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи з системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, на що вказує ВСУ у своїй Постанові від 21 вересня 2016 року, правовий висновок якого є обовязковим для суду першої інстанції.

За таких обставин, з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення розмір процентів передбачених умовами договору, за період з часу винесення попереднього рішення суду, тобто листопада 2013 року по лютий 2016 року, згідно наданого до позовної заяви розрахунку.

Крім цього, позивач також має право на стягнення пені, але суд вважає, що за клопотанням позивачки, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені можливо зменшити, оскільки він значно перевищує суму боргу. Більше того, суд враховує інші істотні обставини, зокрема те, що відповідачка має складне матеріальне становище, ніде не працює, на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Крім цього, з відповідачки вже присуджено до стягнення пеню в розмірі 78 650 грн. 92 коп. Пеня, як різновид неустойки, є мірою відповідальності боржника перед кредитором та одним із способів забезпечення виконання зобовязань. Пеня не може розцінюватись як одним із засобів збагачення кредитора, тому з урахуванням викладених обставин, суд визначає пеню в розмірі 10 000 грн., що буде обґрунтованим і справедливим розміром у даній справі.

Разом з тим, суд не може погодитись з вимогою позивача про стягнення додатково штрафу у процентній складовій з таких підстав.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитування, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень,закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказує ВСУ у своїй Постанові від 21 жовтня 2015 року.

Судові витрати стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 60, 88, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 207, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 43 682 (Сорок три тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 04 коп. заборговансоті за договором кредиту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 648 грн. 54 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2016 року.

Головуючий - Пічкур С. Д.