Справа №2-190/11
Провадження №2/442/5/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої -судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання будинку об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.. Мотивуючи свої вимоги, тим, що він проживав в будинку по вул.. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району Львівської області із дружиною ОСОБА_2 та двома дітьми. У 2009 році шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Оскільки колишня дружина під егідою своєї матері, в якої сформувалося почуття особистої неприязні до нього, в будь-який спосіб почала чинити перешкоди для того щоб не допустити його до будинку та з метою уникнення конфліктів, які виникали з її ініціативи без серйозної на те причини та супроводжувалися нецензурною лайкою, невиправданими докорами в його адресу , криками та образами, він почав проживати в літній кухні, що знаходиться біля житлового будинку на садибі по вул.. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району Львівської області . Іншого житла, куди б він міг піти жити в нього не має, оскільки всю свою працю на протязі сімнадцяти років з часу одруження вкладував в житловий будинок по вул. Стефаника, 24 в селі Лішня, що перейшов у власність його дружини на підставі договору дарування від 14.10.1989 року. За час спільного проживання в шлюбі із відповідачкою ним збудовано літню кухню, стайню, стодолу, криницю, бетонну огорожу навколо садиби. Особисто здійснив ремонт будинку, зокрема вивозив глину з кімнати, а потім зривав підлогу взамін якої поставив нові балки та вистелив підлогу із нових дощок, замурував сходи на веранді, влаштував бетонні філери, ванну в хаті обклав плиткою, стелю. Підбив вагонкою, зробив побілку кімнат в будинку, придбав десять нових металопластикових вікон, навколи яких зробив відкоси. Внаслідок його трудових та грошових затрат будинок та в цілому садиба по вул. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району істотно збільшилася у своїй вартості, а тому просить визнати житловий будинок та садибу по вул. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району Львівської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засіданні не з»явився, надіславши на адресу суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності та відсутності його представника. Первісні позови просить залишити без розгляду у зв»яку з неявкою позивача ОСОБА_2 в судове засідання, а зустрічні позовні вимоги просить задоволити, оскільки згідно висновку експерта житловий будинок за час їхнього шлюбу з дружиною істотно збільшився, що є підставою визнати житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про день і час слухання справи, однак при таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем.

Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, зустрічний позов слід задоволити з таких міркувань.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК).

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

У відповідності до частини 3 статті 368 ЦК України, майно нажите подружжям під час шлюбу вважається їх спільним майном. При вирішенні спору стосовно частки сторін у спільному майні подружжя, суд виходить із того, що в силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2009 року розірвано.

Перебуваючи у шлюбі сторони проживали у будинку по вул. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району Львівської області , який належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2 згідно договору дарування від 1989 року.

З пояснень свідків допитаних у судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5. ОСОБА_6. та долученого до матеріалів справи нотаріально завіреного пояснення свідка ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_1 їздив на заробітки і зароблені кошти вкладав виключно у сім»ю. Що ним було ззбудовано літню кухню, стайню, стодолу, криницю, бетонну огорожу навколо садиби. Він особисто здійснив ремонт будинку, замурував сходи на веранді, придбав десять нових металопластикових вікон тощо.

Згідно висновку № 404/15 від 14.12.2015 року вбачається, що у житловому будинку по вул.. Стефаника, 24 в с. Лішня за період з 1992 року до дня розгляду в суді проведено ремонтно-будівельні роботи, поряд з житловим будинком на земельній ділянці побудовані господарські будівлі і споруди, вартість виконаних ремонтно - будівельних робіт з врахуванням побудованих господарських будівель збільшилась.

Відповідно до ст. 62 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином оскільки внаслідок трудових та грошових затрат позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 будинок та в цілому садиба по вул. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району істотно збільшилася у своїй вартості, а відтак слід визнати житловий будинок та садибу по вул. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району Львівської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-2125 ЦПК України, ст. 368 Цивільного кодексу України, ст. 62, 63 Сімейного кодексу України суд,-

В И Р І Ш И В :

Зустрічні позовні вимоги задоволити.

Визнати житловий будинок та садибу по вул. Стефаника, 24 в селі Лішня Дрогобицького району Львівської області об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На рішення може бути подана протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд.

Головуюча - суддя: __________________________