У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Семаль» до ОСОБА_5, фермерського господарства «Журавель», Семенівського районного управління юстиції у Полтавській області, про визнання поновленим договору оренди землі, про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, про визнання недійсним договору оренди землі, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень на земельну ділянку, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Семаль» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Семаль» (далі ТОВ «Семаль») звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати поновленим договір оренди землі від 2 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 і дочірнім підприємством «Семаль», правонаступником якого є ТОВ «Семаль», що зареєстрований 14 липня 2015 року Семенівським райвідділом ПРД ДП «Центр ДЗК», на строк 5 років терміном до 14 липня 2020 року, та додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 2 квітня 2008 року між ОСОБА_5 та ДП «Семаль»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №34 від 15 липня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ФГ «Журавель»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 липня 2015 року №22887543 на земельну ділянку, розташовану: Полтавська область, Горошинська сільська рада, за суб'єктом ФГ «Журавель».

Позов мотивовано тим, що 14 липня 2010 року Семенівським районним відділом ПРДДП «Центр ДЗ» було зареєстровано договір оренди землі, укладений між позивачем і ОСОБА_5 2 квітня 2008 року строком на 5 років. Строк дії договору закінчився 14 липня 2015 року, а тому, з метою використання свого переважного права на оренду земельної ділянку ТОВ «Семаль» на адресу відповідача було направлено повідомлення про намір скористатися своїм правом оренди землі на новий строк, а також проект додаткової угоди. Разом з тим, відповідач на пропозицію про поновлення договору оренди не відреагував, уклавши 15 липня 2015 року договір оренди земельної ділянки з ФГ «Журавель», який в подальшому зареєстровано Семенівським РУЮ у Полтавській області. Позивач, посилаючись на порушення його переважного права оренди земельної ділянки звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано поновленим договір оренди землі від 02 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 і дочірнім підприємством «Семаль», правонаступником якого є ТОВ «Семаль», що зареєстрований 14 липня 2015 року Семенівським райвідділом ПРД ДП «Центр ДЗК», на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зобов'язано ОСОБА_5 укласти у місячний строк із позивачем додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення. Визнано недійним договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 15 липня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 і фермерським господарством «Журавель». Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції Полтавської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22887543 від 15 липня 2015 року, номер запису про інше речове право: 10423502. Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року скасовано рішення районного суду та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов виходив з того, що оскільки відповідач протягом місяця після закінчення строку договору не повідомив позивача про відсутність бажання поновити договір оренди земельної ділянки, то такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем ТОВ «Семаль» не було дотримано встановленої ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» процедури для реалізації переважного права на поновлення договору, а саме орендар до закінчення строку дії договору не повідомив відповідачів в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк. Відповідач, не отримавши від ТОВ «Семаль», у встановлений законом строк, повідомлення про його намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди, мав підстави вважати, що ТОВ «Семаль» не виявило бажання поновити договір оренди, а тому договір закінчив свою дію у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено. В діях відповідача порушення переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі не вбачається, тому позов задоволенню не підлягає.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 2 квітня 2008 року між ДП «Семаль», правонаступником якого є ТОВ «Семаль», і ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 1,85 га, строком на 5 років.

Зазначений договір був зареєстрований 14 липня 2010 року у Семенівському райвідділі ПРД ДП «Центр ДЗП», про що здійснено запис № НОМЕР_2 у Державному реєстрі земель.

13 червня 2015 ТОВ «Семаль» надіслало позивачу лист про намір, як правонаступника ДП «Семаль», скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на земельну ділянку площею 1,85 га на новий строк на умовах, визначених у доданій до листа додатковій угоді.

Вказаний лист відповідач отримав 16 липня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 777 ЦК Українизакріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.

У частинах першій - п'ятій статті 33 нього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно до п. 20 договору, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п. 43 договору оренди землі від 2 квітня 2008 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Оскільки договір був зареєстрований 14 липня 2010 року, то строк його дії закінчувався 14 липня 2015 року.

Відповідно до статей 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: продовження користування виділеною земельною ділянкою, належне виконання своїх обов'язків за договором; відсутність письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; укладення додаткової угоди про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде передусім при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у разі укладення з новим орендарем договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- у разі укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219 цс 14, від 10 червня 2015 року у справ: №6-70цс15, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Порушенням переважного права орендаря на поновлення договору оренди земельної ділянки визнається укладення орендодавцем договору оренди зазначеної земельної ділянки з іншим орендарем, лише за умови, що орендодавцем було отримано письмове повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати своє переважне право.

Встановивши, що лист позивача про його намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк був отриманий відповідачем лише 16 липня 2015 року, тобто через два дні після закінчення строку дії договору від 2 квітня 2008 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Семаль» не було дотримано встановленої ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» процедури для реалізації переважного права на поновлення договору. В діях відповідача не вбачається факту порушення переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі.

Апеляційним судом надана належна оцінка зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

В ході розгляду даної справи апеляційним судом дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд апеляційної інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Семаль» відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
судді І.М. Завгородня
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська