Справа № 404/7307/15-ц
Номер провадження 2/404/476/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю та встановлення факту місця відкриття спадщини, зміни черговості спадкування-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, з врахуванням заяви (вх. № 1691 від 20.01.2016 року, а.с. 33-34), в якому позовні вимоги викладені наступним чином:

встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживає однією сімєю більше 5 років разом із ОСОБА_3, який помер 24 квітня 2015 року, на момент відкриття спадщини за адресою: місто Кіровоград, вулиця Антонова, будинок № 12;

встановити, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 24.04.2015 року є будинок № 12 по вулиці Антонова в місті Кіровограді;

надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємиці за четвертою чергою спадкоємців за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого 24 квітня 2015 року, право на спадкування разом із ОСОБА_4, спадкоємицею за другою чергою спадкоємців за законом, на цю ж спадщину.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 квітня 2015 року помер ОСОБА_3, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Померлий та позивач проживали разом із сином останньої, ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з будинку № 12 по вулиці Антонова у місті Кіровограді. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на вищевказану спадщину, проте ОСОБА_1 відмовлено, оскільки між нею та ОСОБА_3 відсутні родинні відносини. В звязку з тим, що позивач протягом десяти років проживала однією сімю з ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулася до суду з метою встановлення факту спільного проживання однією сімєю більше пяти років та одержання права на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з врахуванням заяви (вх. № 1691 від 20.01.2016 року, а.с. 33-34), посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в звязку тим, що факт реєстрації позивача не доводить факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем, а також відсутністю підстав, визначених частиною 2 статті 1259 Цивільного кодексу України щодо зміни черговості спадкування та наявності обставин одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, показання свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 19.03.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 818, належить 17/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за № 12, що знаходиться у місті Кіровограді по вулиці Антонова (а.с. 6).

ОСОБА_3 помер 24.04.2015 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1166 згідно свідоцтва про смерть, серії І-ОЛ № 208648 від 25.04.2015 року, виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло нерухоме майно, що знаходиться по вулиці Антонова, будинок № 12 у місті Кіровограді.

На запит суду Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою № 2 повідомлено (вх. № 41008 від 14.12.2015 року), що після смерті ОСОБА_3, померлого 24.04.2015 рок, до нотаріальної контори 09.06.2015 року надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1. З заявою про прийняття спадщини 14.07.2015 року до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2. В заяві зазначено, що рідний брат ОСОБА_3, батько ОСОБА_2 ОСОБА_8, помер 30 грудня 2014 року. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини від спадкоємців не надходило (а.с. 29).

ОСОБА_9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 13.04.2010 року, наданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, дошлюбне прізвище ОСОБА_10, відповідача у справі «Пугачова» (а.с. 51).

Статтею 1262 Цивільного кодексу України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина третя статті 1266 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що батько відповідача (рідний брат померлого) помер 30 грудня 2014 року, тобто до смерті спадкодавця (24 квітня 2015 року), відповідач є спадкоємицею другої черги за правом представлення.

ОСОБА_9 статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Слід зауважити, що у вищевказаній статті йдеться про проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, відтак умовою закликання до спадкування таких осіб є сплив п'ятирічного строку ще до дати смерті спадкодавця, а не в один день з нею.

Цивільний кодекс України не роз'яснює змісту словосполучення "проживання однією сім'єю". За частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Водночас стаття 2 Сімейного кодексу України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю.

Суттєвою ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

За довідкою Квартального комітету № 1 Кіровської районної ради міста Кіровограда № 16, померлий ОСОБА_3 з 15.08.2008 року був зареєстрований та проживав станом на 24.04.2015 року (день смерті) за адресою: місто Кіровоград, вулиця Антонова, будинок № 12 разом з: дружиною ОСОБА_1, яка зареєстрована за вказаною адресою з 30.09.2005 року та сином дружини ОСОБА_5, зареєстрованим з 31.08.2012 року (а.с. 10). Зазначене також підтверджується довідкою № 65 від 29.04.2015 року Квартального комітету № 1 Кіровської районної ради м. Кіровограда, в якій також зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вели спільне господарство (а.с. 11).

В паспорті громадянина України, серії ЕВ № 055442, дата реєстрації ОСОБА_1 за вищевказаною також вказана 30.09.2005 року (а.с. 56-57). Крім того, у вказаному документі відсутня відмітка про перебування ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі з будь-якою особою.

На підтвердження своїх вимог позивач, посилалась на показання свідків, які в судовому засіданні зазначали, зокрема, свідок ОСОБА_11, яка є дружиною брата ОСОБА_1, що позивач проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2001 року, памятає, оскільки саме в цей рік святкували день народження сина свідка. Разом із ОСОБА_1 за вищевказаною адресою до смерті проживав ОСОБА_3 та син позивача ОСОБА_5, який ходив за місцем проживання в школу № 21. Померлий та позивач постійно проживали разом, спільно вели сімейне господарство: будували сарай, другий поверх над гаражем, тримали багато худоби. ОСОБА_3 перед смертю багато хворів, останні два місці погано ходив. Доглядала померлого ОСОБА_1, зокрема, приносила воду, водила до вбиральні, прибирала в будинку, прала, сама сплачувала за комунальні послуги та ходила до магазину. ОСОБА_3 протягом останніх двох років до смерті не працював, а тому забезпечувала родину позивач, яка працює на Критому ринку. ОСОБА_3 було зроблено дві операції, на оплату яких позивач брала кредит. Також ОСОБА_1 доглядала матір померлого, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_3, що неподалік від вулиці Антонова. Свідок зазначила, що в будинку по вулиці Антонова, 12 останні пять років була часто, оскільки разом відмічали свята. Проте відповідача, ОСОБА_2 в будинку за вищевказаною адресою не бачила. Бачила відповідача тільки два рази: на похоронах її бабусі матері ОСОБА_3 та на похоронах останнього. Зазначила, що до 2001 року ОСОБА_1 проживала в селі у своєї матері.

Свідок ОСОБА_12, яки проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, за його словами через хату від будинку по вулиці Антонова, 12, зазначив, що знає ОСОБА_1 з 2001 року, коли остання почала проживати разом з ОСОБА_3. Зі слів дружини свідка, яка на той час була головою квартального комітету ОСОБА_12 відомо, що позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2005 року. З якого часу зареєстровані інші сусіди не памятає. Також свідок зазначив, що померлий разом з ОСОБА_1 купили будинок за вищевказаною адресою вдвох, також мали автомобіль. Матір ОСОБА_3 доглядала позивач, та в подальшому разом з ОСОБА_3 здійснювала її поховання. Мати ОСОБА_3 останнім часом проживала також по вулиці Антонова, 12. Свідок стверджує, що йому відомо про операції, які робили ОСОБА_3 зі слів останнього, який стояв на хвіртці, коли ОСОБА_12 йшов за дітьми до школи. Організацією похорон ОСОБА_3 займалася позивач.

ОСОБА_13, який є сином позивача та був допитаний в якості свідка, пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом з 2001 року, з ними також проживав брат свідка ОСОБА_5. У ОСОБА_3 був поганий стан здоровя, перед смертю він хворів. Приблизно за рік до смерті нічого сам робити не міг, в звязку з чим потребував стороннього догляду. ОСОБА_3 було зроблено дві операції, кошти на які він брав в кредит. Проте грошові кошти за кредитом виплачувала ОСОБА_1. Свідок часто бував в будинку по вулиці Антонова, 12, оскільки допомагав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будуватися, інколи навіть по тижню жив за вказаною адресою. За матірю ОСОБА_3, яка також проживала за вищевказаною адресою, доглядала ОСОБА_1, якій інколи допомагав рідний брат померлого ОСОБА_8. Останній раз свідок був у будинку ОСОБА_3 за тиждень до його смерті.

Свідок ОСОБА_14, який працює в наркологічному диспансері на посаді завідувача відділення, зазначив, що знає позивача, проте не знає як її імя. ОСОБА_3 досить часто лікувався в наркологічному диспансері, оскільки зловживав спиртними напоями, зокрема, за 2015 рік 22 рази. Свідок стверджує, що померлий потребував сторонньої допомоги, коли його привозили до вищевказаного закладу. Оскільки ОСОБА_3 привозила позивач, ОСОБА_14 вважав її дружиною померлого. Також номер телефону ОСОБА_1 був зазначений на історіях всіх хвороб ОСОБА_3 з 2000 року по 2015 рік. При цьому зазначив, що після надання померлому медичної допомоги, він сам міг існувати без сторонньої допомоги.

Свідки, які були допитані за клопотанням відповідача, ОСОБА_2 на підтвердження заперечень зазначали таке.

ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що знала ОСОБА_3 з дитинства, оскільки проживала з ним на сусідніх вулицях. Свідок стверджує, що будинок по вулиці Антонова, 12 ОСОБА_3 купував разом зі своєю колишньою дружиною, ОСОБА_16, яка не мала ніяких претензій щодо вказаного будинку. За вказаною адресою проживала інколи. За матірю ОСОБА_3 ОСОБА_17 ОСОБА_18 не доглядала. ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, лікувався в наркологічному диспансері. За місяць до смерті ОСОБА_3 свідок говорила з останнім, який розповів, що дав позивачеві в борг грошові кошти, які отримав від продажу автомобіля, для поховання матері ОСОБА_1. Проте через 40 днів після смерті матері позивача, помер сам. ОСОБА_3 сам собі готував їжу, тримав господарство. Позивач приблизно рік проживала у невістки по вулиці Добролюбова, де доглядала за матірю. Вдома у ОСОБА_3 свідок була не часто, останній раз була коли була жива його мати, яка померла приблизно в 2007-2008 роках. Зі слів померлого, ОСОБА_15 відомо, що ОСОБА_3 мав намір оформити групу інвалідності, проте з якої причини не знає.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що знала ОСОБА_3 з 1991 року. По вулиці Антонова, 12 померлий жив з 2001 року сам. Такий висновок свідок зробила, коли з сімєю заїздила до нього в гості, оскільки на подвірї було дуже чисто, сторонніх речей, які б належали іншим особам не бачила. Останній раз ОСОБА_3 бачила перед смертю його брата ОСОБА_8, який помер в січні 2015 року, потім на 40 днів після смерті останнього та на гробки (приблизно 18-20 числа квітня 2015 року). Сторонньої допомоги ОСОБА_3 не потребував. В лікарню померлого постійно возив тато відповідача, ОСОБА_8. Зазначене їй відомо, оскільки свідок приблизно два рази їздила з ОСОБА_8, проте сиділа в машині. За останні 10 років у дворі ОСОБА_8 ОСОБА_20 ОСОБА_21 була близько 5-ти разів, останній раз в 2014 році. Також свідок зазначила, що товаришує з відповідачем, до якої ОСОБА_3 завжди приходив сам. Свідок стверджує, що бачить позивача тільки друге, у суді.

ОСОБА_16 в судовому засіданні, яка допитана в якості свідка зазначила, що є колишньою дружиною ОСОБА_3, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі період з 2000 року по 2004 рік. Зазначила, що по вулиці Антонова, 12 разом купили флігель, побудували сарай, викопали погріб, тримали багато худоби та купили машину. Після розлучення свідок продовжувала спілкуватися з померлим, якого також бачила в день його смерті, коли той повертався з крамниці. Зі слів знайомої свідку відомо, що швидку допомогу ОСОБА_3 викликав собі сам, проте не дочекався, помер. Позивача свідок бачила давно, оскільки та товаришувала з її сусідом, але свідок ніколи з ОСОБА_1 не спілкувалася. Зі слів ОСОБА_3 свідку відомо, що останній проживав один, позивача зареєстрував за адресою: вулиця Антонова, 12, в звязку з тим, що їй потрібно було влаштуватися на роботу, а сина позивача для влаштування до школи. Певний час свідок проживала в Чехії, коли приїздила до України зустрічалася з ОСОБА_3, бачила його на роботі, водієм маршрутного таксі. ОСОБА_16 стверджує, що під час тієї зустрічі померлий був одягнений у брудний одяг, не мав зубів. Також свідку відомо, що разом з ОСОБА_3 проживала його матір, яку доглядала позивач за грошову винагороду. ОСОБА_3 до останнього ходив, лежачим не був. ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, тому часто лікувався в наркологічному диспансері.

Таким чином, суд вважає, що свідки надавали переконливі показання щодо проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем. Також на підтвердження цієї обставини суд приймає доводи та докази на їх підтвердження щодо наявності реєстрації позивача та її сина в будинку спадкодавця. В звязку з чим, суд погоджується з доводами позивача ОСОБА_1, що остання разом із ОСОБА_3 вели спільний побут та мали певні права та обов'язки та приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення факту проживання однією сімєю підлягає задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_1 про надання їй спадкоємиці четвертої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого 24.04.2015 року, право на спадкування разом із ОСОБА_4, спадкоємицею за другою чергою спадкоємців за правом представлення, на цю ж спадщину, то частина друга статті 1259 Цивільного кодексу України визначає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В пункті 5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина 1 статті 1259 Цивільного кодексу України), або на підставі рішення суду (частина 2 статті 1259 Цивільного кодексу України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом, оскільки судом встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. .

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 Цивільного кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимогу про зміну черговості спадкування позивач посилається на безпорадний стан ОСОБА_3.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року розяснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, у виписці з амбулаторної картки хворого ОСОБА_3 від 05.10.2015 року Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 5 Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кіровограда», хворий мешкав за адресою: місто Кіровоград, вулиця Антонова, 12 та помер вдома 24.04.2015 року. спостерігався у вказаному закладі з 2005 року. Хворів гострою респіраторною вірусною інфекцією та 2011 року стан ОСОБА_3 погіршився, консультований урологом. В подальшому консультований терапевтом. Стан хворого погіршився 17.03.2015 року, зявилися ознаки втрати працездатності. Проте 24.04.2015 року стан ОСОБА_3 різко погіршився, внаслідок чого останній і помер (а.с. 8).

ОСОБА_3 в період з 02.02.2007 року по 27.05.2013 року працював на Кіровоградській станції швидкої медичної допомоги на посаді водія швидкої медичної допомоги, що підтверджується довідкою № 361 від 19.04.2016 року Територіального медичного обєднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» (а.с. 58). Зазначене також підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_3 № 115 від 14.04.2016 року (а.с. 59-60).

Також, з довідки про заробітну плату ОСОБА_3 № 34 від 25.04.2016 року (а.с. 61) та довідки № 28 від 11.04.2016 року (а.с. 63) вбачається, що останній в період з 09.10.2013 року по 18.11.2014 року працював в Публічному акціонерному товаристві «Автобусний парк» 13527 на посаді водія автотранспортних засобів 2 класу.

В період з 30.12.2014 року по 23.04.2015 року ОСОБА_3 перебував на обліку в Кіровоградському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний (довідка № 06-34/1390/08 від 21.04.2016 року, а.с. 62) та отримував виплати допомоги по безробіттю (вх. № 18709 від 10.06.2016 року, а.с. 111), що свідчить про його працездатність та намагання влаштуватися на роботу.

З відповіді Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кіровограда» № 834 від 25.04.2016 року, зокрема, вбачається що 09.04.2015 року ОСОБА_3 оглянутий лікарсько-консультативною комісією з приводу втрати працездатності. Питання з приводу стороннього догляду за хворим ОСОБА_3 на лікарсько-консультативній комісії не ставилось (а.с. 73).

На запит суду Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кіровограда» також повідомлено (вх. № 15189 від 16.05.2016 року, а.с. 83), що на лікарсько-консультативній комісії питання з приводу потреби хворого ОСОБА_3 у сторонньому догляді 09.04.2015 року не ставилося. Лише розглядалося питання з приводу втрати працездатності та оформлення групи інвалідності, але для правильного рішення потрібно було пройти дообстеження. До кабінету хворий заходив сам (а.с. 83).

Адміністрацією комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» повідомлено, що за період з 2000 року по 2015 рік громадянин ОСОБА_3 чотири рази перебував на стаціонарному лікуванні в стаціонарі № 1 комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Кіровограда». В медичній документації, зі слів хворого, було записано контакті дані родичів. В медичній картці № 5580 (з 03.10.2011 року по 19.01.2011 року) та № 6123 (з 31.10.2011 року по 11.11.2011 року) записана ОСОБА_1, в медичній картці № 6290 (з 27.10.2014 року по 03.11.2014 року) та № 7260 (з 17.12.2014 року по 27.12.2014 року) записаний брат ОСОБА_8. В медичній документації не вказується інформація хто з рідних супроводжував хворого та здійснював догляд (а.с. 84).

Комунальним закладом «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» № 391/1.2-2 від 17.05.2016 року повідомлено (вх. № 15974 від 20.05.2016 року, а.с. 85), що ОСОБА_3 в період з 2000 року по 24.04.2015 року лікувався 22 рази. Останній раз з 18.02.2013 року по 22.02.2013 року з діагнозом: психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Постійне вживання. Із записів у медичній документації (медична картка амбулаторного хворого № 289 та виписок із медичної картки стаціонарного хворого) відомо, що доставлявся дружиною, прізвище дружини не вказано (а.с. 85).

Частина третя статті 10 та стаття 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч зазначеним нормам позивачем не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду, оскільки докази подані позивачем на підтвердження зазначеного спростовуються медичним документами, що містяться в матеріалах справи, показаннями свідків та поясненнями самого позивача. Також не доведено матеріального забезпечення спадкодавця, так як судом встановлена наявність у спадкодавця власного доходу, що підтверджується довідками про доходи та отримання матеріальної допомоги по безробіттю. Крім того, наявність у спадкодавця домашнього господарства (що зазначалось самим позивачем) та його працездатний стан спростовує доводи позивача щодо надання спадкодавцю такої допомоги та догляду, що дає позивачу підстави заявляти вимогу про зміну черговості спадкування.

Таким чином, позовна вимога про зміну черговості спадкування не підлягає задоволенню, в звязку з необґрунтованістю, відсутністю обставин та правових підстав для її задоволення.

Щодо вимоги про встановлення місця відкриття спадщини суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення факту, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року розяснено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

При цьому, вимоги позивача про встановлення факту місця відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 не обґрунтовані, з приводу них взагалі не надавались пояснення. Ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач, а також її представник ОСОБА_22 не зазначили, яке юридичне значення має для позивача цей факт, а також позивач та представник позивача, ОСОБА_22 не пояснили, чому вважають, що місце відкриття спадщини не встановлене, а відтак ця позовна вимога є необґрунтованою, безпідставною в задоволенні, якої суд відмовляє.

Судові витрати розподіляються у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 2, 3 Сімейного кодексу України 1258, 1259, 1258, 1262, 1264 Цивільного кодексу України; статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 209, 213-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, який помер 24.04.2015 року, проживали однією сімєю більше пяти років на час відкриття спадщини.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, відома адреса: місто Кропивницький, вулиця Щорса, 8) на користь ОСОБА_1 (відома адреса: місто Кропивницький, вулиця Антонова, 12) 551,20 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда