АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар: Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що між банком та відповідачем ОСОБА_1 11.06.2007 року був укладений кредитний договір №CVHMAE00001048, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 12500 доларів США, строком до 07.06.2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, було укладено з відповідачем ОСОБА_2 11.06.2007 року договір поруки №CVHMAE00001048.

Посилаючись на те, що зобовязання за кредитним договором не виконано, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 23159,88 доларів США, що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року становить 574596 грн. 62коп. та судові витрати.

№22ц-1389/16 Головуючий у І інстанції Волошин С.О.

Категорія 19/27 Суддя-доповідач ОСОБА_4

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» додаткову суму заборгованості по кредитному договору №CVHMAE00001048 від 11.06.2007 року в розмірі 23159,88 доларів США, що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2016 року, становить 574596грн. 62коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

На дане рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що порука з підстав ч.4 ст.559 ЦК України припинила свою дію.

Проте такий висновок суду є помилковим.

Судом встановлено, що 11 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №CVHMAE00001048, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 12500 доларів США, строком до 07 червня 2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 11 червня 2007 року було укладено з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки №CVHMAE00001048.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок

Відповідно до п.12 Договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п»яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором (а.с.14 зворот).

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення після закінчення п»яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Пунктом 7.1 Кредитного договору від 11 червня 2007 року установлено дію цього договору до 07 червня 2012 року. Отже, днем настання строку виконання основного зобов»язання, з якого починається відлік п»ятирічного строку для пред»явлення кредитором вимоги до поручителя, буде 08 червня 2012 року, а припинення поруки відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України 08 червня 2017 року.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-3цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Встановлено, що зобов»язання за основним договором не виконано. Банк звернувся в суд з позовом 22 серпня 2016 року.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з вимогою до поручителя про виконання основного зобов»язання у межах встановленого договором поруки строку, а відтак відсутні підстави для припинення поруки.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення (ч.3 ст.303 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_1, суд першої інстанції не врахував наявність рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2012 року та не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором. Крім цього, суд першої інстанції не врахував положення статтей 192 та 533 ЦК України, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про стягнення пені в іноземній валюті, а не в грошовій одиниці України.

Так, з позовної заяви вбачається, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, проте відповідач порушила умови договору, унаслідок чого станом на 25 липня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 59282,71 доларів США, що складається з наступного: 14383,01 долар США заборгованість за кредитом, 14859,87 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 931,68 долар США заборгованість по комісії за користування кредитом, 59282, 71 долар США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 16 березня 2012 року, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № №CVHMAE00001048 від 11червня 2007 року в розмірі 278621грн. 41коп. Даним рішенням суду стягнута заборгованість станом на 20 січня 2012 року.

Встановлено, що рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 16 березня 2012 року не виконано, а відповідно зобовязання за кредитним договором не припинено.

З наданого в апеляційній інстанції уточненого розрахунку заборгованості із врахуванням заочного рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2012 року вбачається, що розмір заборгованості боржника за кредитним договором за період з 20 січня 2012 року по 25 липня 2016 року складається із розміру заборгованості по процентам в сумі 19510,13 доларів США, розміру заборгованості по комісії в розмірі 77,64 доларів США та пені.

Вирішуючи питання про стягнення пені, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

За ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях.

Згідно п.4.1 та п.4.2 кредитного договору сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Положення ч. 2 ст. 192 ЦК України та ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки.

З врахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що пеня повинна бути стягнута у гривнях, виходячи з поденного курсу НБУ, який існував на час нарахування.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості по пені, розмір пені за період з 25.07.2015 року по 25.07.2016 року становить 4306,48 доларів США, що за поденним курсом НБУ складає 104658,19 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про припинення поруки та про стягнення пені допустив порушення норм матеріального права, а при вирішенні питання про стягнення заборгованості у вигляді тіла кредиту, відсотків, комісії не врахував наявність заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2012 року, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати за подання позовної заяви (8618,95 грн.), апеляційної скарги (9480,85 грн.) та за виклик відповідача ОСОБА_2 через засоби масової інформації (570 грн.).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 вересня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №CVHMAE00001048 від 11 червня 2007 року станом на 25 липня 2016 року в розмірі 19587,77 доларів США та 103658,19 грн., що складається із заборгованості за процентами в розмірі 19510,13 доларів США, заборгованості по комісії в розмірі 77,64 доларів США та пені в розмірі 103658,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 9049,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 9619,90 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: