Справа № 361/5829/15-ц
Провадження № 2/361/163/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Шинкаря А.О.

при секретарі - Брейкіній Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданих 14 квітня 2004 року, їй на праві власності належать земельні ділянки площею 0,25 га та 0,08 га, що розташовані по АДРЕСА_1, на яких розташований житловий будинок, власником 1/2 частини якого є відповідачка.

Посилаючись на те, що відповідачка користується всією земельною ділянкою, позивачка просить усунути перешкоди у користуванні належними їй на праві власності земельними ділянками площею 0,25 га та 0,08 га, що розташовані по АДРЕСА_1, шляхом встановлення платного сервітуту щодо частини земельної ділянки площею 0,25 га, яка використовується для обслуговування частини житлового будинку, що належить ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданих 14 квітня 2004 року, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_3, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд та площею 0,0869 га, кадастровий номер НОМЕР_4, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування житлового будинку, укладеного між сторонами та нотаріально посвідченого 28 жовтня 2003 року, ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар 1/2 частину житлового будинку № 30-31 з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1.

При укладенні договору дарування сторонам роз'яснено, що обдарована має право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди або право власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правових угод, а також роз'яснено зміст ст. 121 ЗК України - норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам (п.1 договору дарування).

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на наведене та враховуючи, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин щодо створення їй перешкод у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, що є її обов'язком відповідно до ст. 60 ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно зі ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

З аналізу положень статей 401, 402 ЦК України випливає, що земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки.

Позивачем не надано доказів, що він звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту і сторони не вирішували питання про укладення такої угоди у встановленому порядку, а тому, на думку суду, звернення до суду з цим позовом є передчасним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98-101 ЗК України, 401-403 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Шинкар