Справа № 653/3587/15-ц
Провадження № 2/653/159/16
РІШЕННЯ

іменем України

"25" липня 2016 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крапівіна О.П.

при секретарі Пшенична В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00007029 від 08.04.2013 року

та зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору виконаним,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулись ТОВ Порше Лізинг Україна» з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00007029 від 08.04.2013 року.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору виконаним.

Позовні вимоги зустрічного позову обумовлені тим, що , як вказує ОСОБА_1 згідно до умов договору лізингу ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Порше Лізінг Україна» суму в розмірі 39 211, 41 доларів США, що на даний момент еквівалентно 1 058 697 гривень, а сума платежу на момент вчинення договору в гривні, яка є єдиною валютою для сплати в Україні, згідно Конституції України, становила 368 080 гривень.

Вважає, що оскільки ТОВ "Порше Лізинг Україна", не є банківською установою й не має відповідного дозволу ( ліцензії ) Національного Банку України, на зайняття валютними операціями, той видача позичок, кредитів в іноземній валюті їй заборонений, тобто сума боргу складала на момент укладення договору 368 080 гривень.

За таких умов , вважає що ним в повному обсягу виконано зобов'язання по договору лізингу від 08.04.2013 року, тобто на даний час договір є виконаним в повному обсязі. Також вказує, що виконавчий напис нотаріуса та дії державного виконавця є незаконними, оскільки нотаріус не переконався, що договір нотаріально посвідчений, та мав отримати оригінал такого договору, перевірити наявність заборгованості. Вимоги про сплату заборгованості, наявність вимоги про повернення заборгованості та повернення предмету застави. Пояснює, що такі дії здійснені не були.

У звязку з вищевикладеним просить:

- Визнати договір лізингу 08.04.2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 № № 00007029- повністю виконаним.

- Зобовязати ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернути ОСОБА_1, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_1, , пр. Сонячний, 10 предмет Лізингу, а саме транспортний засіб VW CC 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі № WVWZZZ3CZDE552841 , двигун № НОМЕР_1;

- Зобовязати ТОВ «Порше Лізинг Україна» здійснити перереєстрацію транспортного засобу VW CC 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі № WVWZZZ3CZDE552841 , двигун № НОМЕР_1 в відповідних державних органах на ОСОБА_1, проживаючому в ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі. ОСОБА_1 пояснив, що взяв машину у лізинг, завжди платив, кожного разу були різні платежі,він завжди та його знайома ОСОБА_4 завжди телефонували, з*ясовували суму платежу, потім йому звонили та змінювали, він достовірно не знав яку суму щомісячно сплачувати так як його недобросовісно повідомляли про це. Вказує, що отримав вимогу що в нього є заборгованість та 19 травня 2015 року та 28 липня 2015 року він здійснив оплату , проте йому дзвонили погрожували щоб він віддав автомобіль та він вирішив добровільно це зробити, ніяких грошей йому не віддали. Ніякі державні виконавці в нього машину не забирали, він за допомогою брата її відвіз так як були погрози фізичної розправи. Знає, зо машину продали за 24 тисячі, він дізнався що складали акт прийому передачі , то її оцінили в 29 тисяч.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00007029, відповідно до якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобовязався передати у розпорядження ОСОБА_1 обєкт лізингу транспортний засіб типу VW CC 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі № WVWZZZ3CZDE552841 , двигун № НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 в свою чергу зобовязався прийняту Обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 46 010,40 доларів США.

Стаття 806 ЦК України вказує, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ч. 2 ст. 806 ЦКУ, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом

При укладенні Договору Сторони погодили, що вартість Об'єкта лізингу становить еквівалент у гривні 46 010,40 доларів США, авансовий платіж становил еквівалент 18 404,16 доларів США.

Питання щодо розміру лізингових платежів та порядку розрахунків Сторони врегулювали в розділі 6 Загальних комерційних умовах внутрішнього фінансового лізингу, що є додатком до договору (далі Умови лізингу).

При укладенні договору Сторони погодили лізинговий платіж, який складає еквівалент в розмірі 832,29 доларів США.

Відповідно до Умов лізингу, усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в дол. США. визначених вище, відповідно до пунктів 6,3. та 2) відповідно до пункту 6.4,2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Зобов'язання (вказані вище еквіваленти в доларах США) Лізингоодержувача на момент доставки Об'єкта лізингу будуть виражені у гривнях в Акті прийому-передачі який є невід'ємною частиною цього Договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватися Лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають сплаті Лізингоодержувачем.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 своїм підписом підтверджує, що він ознайомився та зрозумів усі умови цього Договору про фінансовий лізинг. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також погоджується, що всі вищевказані документи є невід'ємними частинами цього Договору про фінансовий лізинг та мають обов'язкову силу по відношенню до ОСОБА_1

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

У Плані відшкодування відображаються щомісячні лізингові платежі з урахуванням відсотків (процентної ставки) за використання обсягу фінансування, розмір якої узгоджений Сторонами.

Статтею 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договоромабо законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З цього приводу, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права в постанові від 02 липня 2014 року по цивільній справі № 6-79цс14 дійшла наступних висновків: «Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня».

Положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України в гривні при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язань в іноземній валюті.

Слід зазначити, що Позивач свідомо, в результаті вільного волевиявлення звернувся до Відповідача для підписання Договору, ознайомився зі всіма умовами Договору та у подальшому в результаті погодження всіх умов Договору між Сторонами був укладений вищевказаний Договір , про що свідчать підписи на кожній сторінці Договору Відповідача і Позивача.

Відповідно до п. 6.3. Сторони погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають сплаті за Договором на користь Відповідача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання Відповідачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну долара США, встановленого Національним Банком України або українським комерційним банком ПАТ «Креді ОСОБА_5» або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «Креді ОСОБА_5» або іншого банку) з купівлі

та продажу долара США до української гривні (надалі - «обмінний курс»), як буде обрано за рішенням ТОВ «Порше лізинг Україна» станом на дату, коли підлягає сплаті кожен платіж.

З цією метою лізингові платежі та інші платежі розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом банку

чинним на дату виставлення рахунку.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» не є банківською установою й не має відповідної ліцензії Національного Банку України на зайняття валютними операціями, у звязку з чим, на його думку, боргові зобовязання є виконаними, оскільки сума боргу на момент укладення договору складала 368 080 гривень, які він виплатив не є належними, з огляду на вищевикладене, та оскільки лізингові платежі та інші платежі розраховувались в доларах США на змінній основі та підлягали сплаті в українських гривнях за обмінним курсом банку

чинним на дату виставлення рахунку, що відповідає нормам закону , крім того підписуючи договір та погоджуючи його умови, ОСОБА_1 мав усвідомлювати можливі ризики , що можуть настати за зобовязанням , визначеному в іноземній валюті , що підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом банку

чинним на дату виставлення рахунку. Також про наявність потенційних ризиків вказано в листі «Порше лізинг Україна» (а.с.12).

Зважаючи на це, вимога позивача за зустрічним позовом про визнання договору таким, що є виконаним не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги ОСОБА_1, в якій він просить зобовязати ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернути ОСОБА_1 предмет Лізингу, суд виходить з того, що при зверненні до суду позивач за первісним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» обґрунтовуючи позовні вимоги посилались на той факт, що керуючись п. 13.7. Умов лізингу, згідно до якого, якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» не зможе здійснити своє право на вилучення (повернення), як передбачено у пункті 13, він матиме право на вилучення Об'єкту лізингу у ОСОБА_1 в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та з огляду на це «14» липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 991 про повернення Об'єкта лізингу.

«30» липня 2015 року державним виконавцем Генічеського районного управління юстиції було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення Об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса № 991 від 14.07.2015 р.

«18» серпня 2015 р. державним виконавцем Азаренком А.В. було примусово вилучено у Відповідача-1 транспортний засіб VW СС 1.8 TSI, рік виробництва 2013, шасі № WVWZZZ3CZDE552841 .

Проте з такими доводами суд не може погодитися, з огляду на те, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт , що 18.08.2015 року братом ОСОБА_1 ОСОБА_7 було добровільно повернуто обєкт лізингу, про що свідчить підписаний акт прийому-передачі обєкта лізингу представнику ТОВ «Порше лізинг Україна» громадянину ОСОБА_8 (копія акту та довіреність на ОСОБА_8 (а.с. 128- 129) та підтверджується поясненнями самого ОСОБА_7, який будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що у кінці серпня 2015 року його брат попросив відвезти машину в салон у м. Херсон, де було складено акт прийому-передачі, та що прохання було обумовлено тим, що його брату було повідомлено, що договір розірвано, постійно погрожували.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона контролювала рахунки та платежі ОСОБА_1 та що, коли ними було невчасно внесено платіж, вони написали листа до ТОВ «Порше лізинг Україна» на що їм відповіли що договір є розірваним, через що вони вирішили добровільно повернути автомобіль. (а.с. 130-135).

Таким чином, автомобіль був переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна» особисто ОСОБА_1 за власною ініціативою в рамках домовленостей з Товариством.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 N 296/5 (далі за текстом - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 3.1., 3.2. глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі за текстом - Перелік) (п. 3.5. Порядку).

Відповідно до ст. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

В обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання.

Таким чином, при вчиненні нотаріального напису, нотаріус повинен був проводити такі дії , отримавши оригінал договору лізингу та засвідчену лізингодавцем копію рахунку, направленого ОСОБА_1, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення та перевіривши наявність безспірності боргу видати напис.

Заборгованість встановлена виконавчим написом за невиплачену в період з 16.03.2015 року по 05.05.2015 року дорівнювала 40 690,33 гривень.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України "Про нотаріат".

Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Проте, суд вважає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не міг переконатись у безспірності боргу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8.3., 8.3.1 додатку до договору про фінансовий лізинг № 00007029 від 08.04.2013 року , який встановлює загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (далі умови), якщо лізингоодержувач ОСОБА_1 прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж на 10 робочих днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право: надіслати ОСОБА_1 першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо ОСОБА_1 не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, ТОВ «Порше Лізинг Україна» надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку якщо ОСОБА_1 не здійснить оплату в указаний термін ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право направити ОСОБА_1 третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку за п. 12.6.1 контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що ОСОБА_1 не має наміру у подальшому виконувати свої зобов'язання за цим контрактом.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Згідно з п. 8.3.2. Умов, якщо ОСОБА_1 повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України «Про фінансовий лізинг»), ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати Контракт/відмовитися від Контракту і витребувати Об'єкт лізингу від лізингоодержувача в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Положеннями п. 12.6 Умов сторони погодили, що позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право в односторонньому порядку розірвати цей договір/відмовитися від договору та право на повернення об'єкта лізингу, зокрема, у випадку коли ОСОБА_1 не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

У п. 20.5 вказаних умов визначено, що всі повідомлення ( суму щомісячного платежу, інше) сторони відправляють за адресою вказаною в контракті, в письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), квитанції про оплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта» або кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення поштою або кур'єром). Факт отримання адресатом повідомлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення (у випадку передачі повідомлення особисто), наявності повідомлення про вручення адресату поштового відправлення/відмови адресата від прийняття з відповідною відміткою УДППЗ «Укрпошта», кур'єрської служби (у випадку відправлення повідомлення кур'єром або поштою).

Таким чином, надіслання відповідно до п. 8.3.1 договору кожної вимоги повинно бути підтверджено у порядку, визначеному п. 20.5 договору.

Виходячи з цього, третім може вважатися нагадування за наявності доказів доставлення згідно з п. 20.5 договору першого та другого нагадування.

Позивач по первісному позову наголошує на тому, що у відповідності до умов договору, ОСОБА_1 були надіслані три нагадування по несплату, а саме що - 04.03.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» на адресу ОСОБА_1 направлено «Перше нагадування про несплату», відповідно до якого лізингоодержувачем протягом семи днів має бути погашено заборгованість перед лізингодавцем у розмірі 17 143,09 грн. (а.с. 38).

- 18.03.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» на адресу ОСОБА_1 направлено «Друге нагадування про несплату», відповідно до якого лізингоодержувачем протягом восьми днів має бути погашено заборгованість перед лізингодавцем у розмірі 17 236,90 грн. (а.с. 39).

- 03.04.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» на адресу ОСОБА_1 направлено «Третє нагадування про несплату», відповідно до якого лізингоодержувачем негайно має бути погашено заборгованість перед лізенгодавцем у розмірі 38 198,13 грн. (а.с. 40)

- 20.04.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» на адресу ОСОБА_1 направлено «Третє нагадування про несплату», відповідно до якого лізингоодержувачем негайно має бути погашено заборгованість перед лізенгодавцем у розмірі 38 129,88 грн. (а.с. 41)

- Також ТОВ «Порше Лізинг Україна» на адресу ОСОБА_1 направлено «Третє нагадування про несплату» від 05.05.2015 року, відповідно до якого лізингоодержувачем негайно має бути погашено заборгованість перед лізенгодавцем у розмірі 39 744,96 грн. (а.с. 42)

Разом з третім нагадуванням від 05.05.2015 p., 05.05.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» сформовано Вимогу про сплату заборгованості за Договором лізингу № 00007029 від 08.04.2013 року у розмірі 40 690, 33, грн., що складається із несплачених лізингових платежів в розмірі 39 027,04 грн., штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких Платежів в розмірі 1 663,29 грн. , а також повідомлено про відмову від Договору лізингу на підставі п. 8.3.2, 12.6.1, 12.9, з вимогою про повернення Об'єкта лізингу - транспортний засобу лізенгодавцю ТОВ «Порше Лізинг Україна» впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місцезнаходження лізенгоодержувача (а.с. 43-44)

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 16.05.2015 року отримано поштову кореспонденцію ТОВ «Порше Лізинг Україна», відправлену 13.05.2015 року. (а.с. 45).

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення;

Згідно з п. 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв'язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомлений про порушення зобов'язань та про зобов'язання погасити заборгованість в тому разі, коли не лише відправлено на адресу такого боржника вимогу, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

З огляду на викладене, керуючись ст. 60 ЦПК України, ТОВ «Порше Лізинг Україна» надали суду докази надсилання лізингоодержувачу ОСОБА_1О нагадувань про сплату заборгованості та про розірвання Договору лізингу, відправлені 13.05.2015 року, що отримані ним 16.05.2016 , однак в матеріалах справи відсутні докази надсилання інших наявних в матеріалах справи нагадувань про несплату заборгованості, а саме за період датовані 04.03.2015, 18.03.2015, 03.04.2015, 20.04.2015 , оскільки поштове повідомлення про вручення містить відомості щодо отримання та відправки лише 13.05.2016 року.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 також наголошував, що 16.05.2015 року отримував лише одне та перше нагадування від 05.05.2015 р. , після чого ним було внесено оплату 19.05.2015 року із чого стає незрозумілим, чому позивач по первісному позову вважає 29.05.2015 року датою припинення договору.

Також аналогічно ТОВ «Порше Лізинг Україна» не підтверджено факту доведення ОСОБА_1 суми щомісячного платежу згідно умов договору.

Виходячи з викладеного, нотаріус видаючи виконавчий напис за невиплачену в період з 16.03.2015 року по 05.05.2015 року заборгованість мав пересвідчитися у безспірності вимог, яка визначається відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та виходячи з того, що третім нагадуванням може вважатися нагадування за наявності доказів доставлення згідно з п. 20.5 Умов першого та другого нагадування, докази про отримання таких поштових повідомлень відсутні , отже нотаріус формально підійшов до видачі напису.

Також слід зазначити, що винесений акт державного виконавця ВДВС Генічеського РУЮ по виконавчому провадженню МІ 48262259 на виконання виконавчого напису нотаріуса № 991 від «14» липня 2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про повернення Об'єкта лізингу був здійсненний поза правовим полем, та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року бездіяльність державного виконавця, яка полягала у неповідомленні ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та про оголошення розшуку транспортного засобу визнана протиправною, дії державного виконавця щодо складання акту про повернення транспортного засобу від 19.08.2015 року також визнані протиправними, а сам акт скасований як незаконний.

Щодо правомірності односторонньої відмови ТОВ «Порше Лізинг Україна» від договору слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 6.1 Умов, для експлуатації об'єкта лізингу ОСОБА_1 щомісяця виплачуватиме позивачу лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього договору, та інших положень договору. Кожний лізинговий платіж включає в себе: відсотки за користування обсягом фінансування; частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з договором.

Згідно п. 6.3 Умов, лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим договором на користь позивача (по первісному позову), відображають справедливу вартість об'єкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання договору суми на основі діючого курсу обміну Євро/долара США (як обумовлено сторонами в договорі), встановленого Національним Банком України або українським комерційним банком (ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_5" або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ "КІБ Креді ОСОБА_5" або іншого банку) з купівлі та продажу Євро/доларів США до української гривні), як буде обрано за рішенням ТОВ «Порше Лізинг Україна», станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим договором, розраховуються в Євро/доларах США (як обумовлено сторонами в договорі) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Право односторонньої відмови від договору передбачено положенням п. 12.6 Умов , в якому сторони погодили, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право в односторонньому порядку розірвати цей договір/відмовитися від договору та право на повернення об'єкта лізингу, зокрема, у випадку коли ОСОБА_1 не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

З аналізу вказаних положень виходить, що незважаючи на те, що графіком узгодженні строки щомісячного платежу, але самим договором та умовами визнано доведення конкретної суми до лізингоодержувача.

Матеріали справи містять рахунки фактури № 00271489 від 20.04.2015 щодо штрафу за вимоги щодо оплати та пені 10% річних від вчасно невиплаченої суми в загальній сумі 700,35 грн), № 00273040 від 05.05.2015 щодо штрафів та пені у сумі 717.92 грн , № 00273898 від 06.05.2015 щодо відшкодування частини вартості обєкта лізингу та проценти та комісії в загальній сумі 17523,74, № 00279568 від 04.06.2015 щодо відшкодування частини вартості обєкта лізингу та проценти та комісії в загальній сумі 17471,37), № 00284348 від 03.07.2015 щодо відшкодування частини вартості обєкта лізингу та проценти та комісії в загальній сумі 17473,04, № 00289466 від 03.08.2015 щодо відшкодування частини вартості обєкта лізингу та проценти та комісії в загальній сумі 17532,86, № 00297906 від 22.09.2015 за послуги з адміністрування та обслуговування в загальній сумі 25 737,96 (дата 09.10.2015), № 00276035 від 08.05.2015 за інші витрати згідно договору лізингу (пп. 8, 13) в сумі 2929,49 ,№ 00278168 від 03.06.2015 2015 за інші витрати згідно договору лізингу (пп. 8, 13) в сумі 2929,49, № 00288187 від 21.07.2015 2015 за інші витрати згідно договору лізингу (пп. 8, 13) в сумі 4200,00 грн., № 00293442 від 27.08.2015 2015 за інші витрати згідно договору лізингу (пп. 8, 13) в сумі 50789,10 грн.

Проте, суду не надано доказів на підтвердження часу та способу , якими дані рахунки з конкретною сумою сплати були доведенні до ОСОБА_1, незважаючи на те , що таке доведення визначено умовами договору.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» було порушено п. 12.7, п. 20.5 умов договору щодо порядку вручення повідомлень лізингоодержувачу, оскільки за адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 такі повідомлення/вимоги не направлялись і матеріали справи не містять підтверджень про їх вручення, крім того не виконаний передбачений п. 6.3 порядок доведення рахунків до лізингоодержувача, що позбавляє суд можливості вважати правомірною односторонню відмову ТОВ «Порше Лізинг Україна» від договору.

Також як були відсутні і підстави вважати розірваним договір фінансового лізингу , укладеного сторонами, станом на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 14.07.2015 року.

Положеннями п. п. 12.2, 12.3 Договору передбачено, що строк лізингу починається за дати підписання акта приймання-передачі об'єкта лізингу (п. 5.4 Договору). Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

З урахуванням не дотримання порядку односторонньої відмови від договору, та його розірвання, недотримання нотаріусом процедури визнання безспірності заборгованості, скасованого акту державного виконавця, суд вважає, що договір фінансового лізингу є чинним на день розгляду справи.

Таким чином, вимога ОСОБА_1, в якій просить зобовязати ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернути ОСОБА_1 предмет Лізингу підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд вважає за необхідне розяснити ОСОБА_1 , щодо правової природи правовідносин, що виникають з договорів фінансового лізингу, та що стаття 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» чітко визначає, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, які стосуються правового регулювання відносин, що виникають з кредитних договорів та договорів фінансового лізингу, свідчить про те, що такі договори мають абсолютно відмінну правову природу, і відповідні правовідносини, які з ними повязані, регулюються різними нормами цивільного законодавства.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що договір фінансового лізингу, потребує нотаріального посвідчення, є абсолютно безпідставним та не відповідає нормам чинного законодавства України.

В цю саме чергу, вимога ОСОБА_1, в якій він просить зобовязати ТОВ «Порше Лізинг Україна» здійснити на його імя перереєстрацію обєкта лізингу - не підлягає задоволенню, оскільки порядок набуття обєкту лізингу у власність передбачений Умовами, а саме : в п. 4.1 вказано, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як ОСОБА_1 матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Договору (окрім випадків, коли ТОВ «Порше Лізинг Україна» матиме право розірвати цей Договір чи відмовитися від договору та вимагати повернення об'єкта лізингу як зазначено в договорі).

Положенням п. 4.2 Умов до договору, сторони погодили, що після завершення строку дії цього договору, після сплати останнього лізингового платежу, інших платежів за цим договором та виконання всіх зобов'язань ОСОБА_1 право власності на об'єкт лізингу перейде до ОСОБА_1 З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього договору або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Таким чином, до моменту повного виконання Договору право власності на Об'єкт лізингу належить ТОВ «Порше Лізинг Україна», а ОСОБА_1 отримує Об'єкт лізингу у користування, і лише в разі належного виконання договору набуває право власності на нього.

Та оскільки договір про фінансовий лізинг належним чином не розірвано та він є діючим, а порядок набуття у власність передбачений його умовами, то підстави для задоволення такої вимоги відсутні.

Звертаючись з первісним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 ТОВ «Порше Лізинг Україна» наголошували, що мають право на відшкодування збитків у розмірі 304 025,56 грн. та штрафів у розмірі 361,47 грн., а загалом 304 387,03 грн. Просили стягнути солідарно з Відповідачів по первісному позову вказану суму та судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити.

Згідно з ч. 3.ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Слід зазначити, що згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Лізингодавець ТОВ «Порше Лізинг Україна» та лізенгоодержувач ОСОБА_1 дійшли згоди про надання лізингоодержувачем додаткових способів забезпечення виконання зобов'язання за Договором лізингу у вигляді поруки (п. 7.1.1. Договору) ОСОБА_2, який підтвердив ознайомлення з умовами Договору шляхом його підписання. (а.с. 22 )

Згідно п. 5, 6 Умов Поруки, поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов'язань лізингоодержувача на підставі або у зв'язку з цим контрактом або будь-якою невід'ємною частиною. Зобов'язання поручителя включають, окрім іншого, лізингові платежі, інші платежі, штрафні санкції та відшкодування збитків, що підлягають сплаті лізингоодержувачем у відповідності до положень цього контракту.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» вказали, що ними було направлено на імя ОСОБА_2 Вимогу про сплату заборгованості від 05.05.2015 року за Договором лізингу № 00007029 від 08.04.2013 року у розмірі 40 690, 33 грн., яка має бути сплачена протягом 3 днів з моменту надіслання Вимоги, а також повідомлено про відмову від Договору лізингу на підставі п. 8.3.2, з вимогою про забезпечення повернення Об'єкта лізингу - транспортного засобу лізингодавцю ТОВ «Порше Лізинг Україна» у строк до 15.05.2015 року. Також в вимозі вказано, що відповідно до п.8.3 умов, на адрес лізингоодержувача Лізингодавець направив 04.03.2015 першу платіжну вимогу, 18.03.2015 другу та 05.05.2015 третю вимогу. (а.с. 46-47).

Проте, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 не містить відомостей щодо отримання ним такого листа, копія поштового повідомлення є незрозумілою, не відображає дати відправки такого листа та містить підкреслення про те, що поштове відправлення не було доставлено 15.05.2016 року. Таким чином поручителем ОСОБА_2 таку вимогу отримано не було (а.с. 48).

З огляду на положення ст. 22 Цивільного кодексу України особа для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Як убачається з матеріалів справи та первісної позовної заяви (а.с. 1-10), предмет спору становлять вимоги позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як поручителя за зобов'язаннями лізингоодержувача ОСОБА_1 збитків у розмірі 304 387,03 грн., складовою яких є реальні збитки у розмірі 66 547,15 грн., визначені позивачем як витрати, пов'язані із наданням ТОВ «Орум» юридично консультаційних послуг з повернення заборгованості, ТОВ «Юридична компанія «Тріп Сі» з підготовки документів та послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» з супроводження виконавчого провадження щодо повернення обєкту лізингу та здійснення дій щодо повернення заборгованості, а також із наданням юридичних послуг ТОВ «Юридична фірма Вернер», докази виконання та оплати яких долучено до матеріалів справи. (а.с. 52-101)

Разом з цим, суд вважає за необхідне відмітити, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» при зверненні до суду зазначали, що саме за сприяння спеціалізованої організації ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» , якою було здійснено супроводження виконавчого провадження та вчинення дій щодо повернення майна, що належить позивачу, обєкт лізингу було повернуто, що підтверджували актом державного виконавця від 18.08.2015 року. Слід нагадати, що даний акт постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року було скасовано, а дії державного виконавця визнанні неправомірними.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем йому завдано окрім реальних також і збитки у вигляді упущеної вигоди, яку позивачем визначено як суму несплачених платежів за фактичний час користування об'єктом лізингу за період з червня 2015 року по серпень 2015 року у розмірі 24 589,44 грн., а також - збитки у розмірі 212 888, 97 грн., які позивачем вирахувано як сума невиплачених процентів і комісій за лізинговими платежами (не враховуючи платежі за договором за період з червня 2015 року по серпень 2015 року) з вересня 2015 року по березень 2018 року в розмірі, в еквіваленті у гривні 9 851,41 доларів США станом на 19.10.2015 року (дня, що передує дню складання позовної заяви) з розрахунку один долар США 21,610 помножити на 9 851,41, що дорівнює 212 888, 97 грн. Незважаючи на те, що позивач вказував, що курс ПАТ «Креді ОСОБА_5» складає 21, 580 за 1 долар США розрахунок містить вищу суму за одну таку одиницю.

Також зазначає, що договором передбачені штрафні санкції у вигляді фіксованих штрафів у випадку несплати виставлених рахунків у встановлений строк відповідно до п.8.2.2, а також пеня 10% річних за кожен день прострочення зобовязання.

Посилаючись на п. 8.2.2 Договору , в якому зазначено, що у випадку прострочення сплати платежу до Відповідача застосовуються наступні санкції штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані позивачем: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу, вказує, що позивачем були застосовані наступні штрафні санкції, що несплачені відповідачем, зокрема: нагадування щодо несплаченого платежу , рахунок-фактура № 00271489 від 20.04.2015 року часткова несплата штрафної санкції складає 174,33 грн.; нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура № 00273040 від 05.05.2015 року часткова несплата штрафної санкції складає 187, 14 грн., що загалом становить 361,47 гривень.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись нормами законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми реальних збитків у розмірі 66 547, 15 грн., понесених позивачем внаслідок оплати послуг, пов'язаних із наданням правової допомоги та допомоги в процесі проведення виконавчих дій, - оскільки зазначені витрати не мають обов'язкового характеру, понесені позивачем внаслідок реалізації свого права, яке не пов'язане з обов'язком відшкодування відповідачем останніх, що свідчить про відсутність безпосереднього причинного зв'язку таких витрат з діями відповідача, з огляду на недоведеність що через нього позивач зазнав такі збитки.

Суд вважає, що вимоги про стягнення збитків, що виникли у звязку з припиненням договору є не обґрунтованими, з огляду на те, що правомірної відмови від договору здійснено не було, окрім цього суд вважає за необхідним підкреслити, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди, визначені позивачем як сума несплачених платежів за фактичний час користування об'єктом лізингу за період з червня 2015 року по серпень 2015 року у розмірі 24 589,44 грн. є хибними, - оскільки ініційоване позивачем розірвання Договору лізингу має наслідком припинення зобов'язань сторін цього Договору, в тому числі - припинення обов'язку позивача щодо передачі предмета лізингу у майбутньому у власність лізингоодержувача і, відповідно, припинення права вимоги його оплати, тому за відсутності факту переходу права власності на майно, відсутні підстави відшкодування складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна, що залишилось у власності позивача.

Разом з тим, суд визнає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди , яку визначив як суму невиплачених процентів і комісій за лізинговими платежами , що дорівнює 212 888, 97 грн. - оскільки пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача у справі, як кредитора, обов'язок доказування розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, і обов'язок доведення того, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі використання об'єкта лізингу, тобто позивач повинен довести той факт, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, яких його було позбавлено саме внаслідок неправомірних дій відповідача. Не доведено, що упущена вигода визначається саме у вказаній сумі, за вказаним курсом, який в свою чергу визначений як 21,610 в самому розрахунку, та складав 21,580 за 1 долар США при вмотивуванні вимоги, проте чому сума стала більшою суду не зрозуміло.

Надані позивачем розрахунки упущеної вигоди є теоретичними, умовними, такими, що побудовані на можливих очікуваннях отримання певного прибутку (доходу) та не підтверджені відповідними належними та допустимими доказами по справі. Аналогічної позиції дотримано у постанові Вищого господарського суду України від 29.12.2015 року (Справа № 911/1623/15)

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивач вірно зазначив, що штрафні санкції застосовуються за несплату щомісячних лізингових платежів згідно виставлених та надісланих рахунків, проте в той же час не надали суду доказів щодо відправки таких рахунків, як зокрема фактура № 00271489 від 20.04.2015 року та фактура № 00273040 від 05.05.2015 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків є не обґрунтованим та таким, що не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Позивач за первісним позовом просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів судовий збір, сплачений при пред'явленні позовної заяви в сумі 4565, 81 гривень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що цивільно-процесуальним законом - ст.ст. 79, 88 ЦПК України - не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку, оскільки солідарний обов'язок - це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна.

Така позиція узгоджується з роз'ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З огляду на те , що у позовних вимогах ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовлено в повному обсязі підстав для відшкодування судових витрат не має.

Позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 гривні (а.с. 184), також до судових витрат слід віднести судовий збір за забезпечення позову у розмірі 276 гривень (квитанція № NOYQE33956 від 22 липня 2016 року).

Керуючись п.35 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватись тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Пункт 36 вищевказаної постанови вказує, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , які є взаємоповязані та виходили з одних правовідносин задоволені частково, то судовий збір слід стягнути пропорційно до задоволених вимог , що становить 275,60 грн., а також 276 грн., що були сплачені за забезпечення позову, загалом 551,60 (пятсот пятдесят одна гривня 60 копійок).

Керуючись ст.ст.10,11,60,64,88,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , Закон України «Про фінансовий лізинг» -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00007029 від 08.04.2013 року відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору виконаним задовольнити частково.

Зобовязати ТОВ «Порше Лізинг Україна» (м. Київ проспект П.Тичини, 1В, офіс «В», ід.код 35571472) повернути ОСОБА_1, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_3 предмет Лізингу, а саме транспортний засіб VW CC 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі № WVWZZZ3CZDE552841 , двигун № НОМЕР_1.

Стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» (м. Київ проспект П.Тичини, 1В, офіс «В», ід.код 35571472) на користь ОСОБА_1, ( який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідент.номер НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 551,60 (пятсот пятдесят одна гривня 60 копійок).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Після набрання рішення законної сили - скасувати арешт, накладений ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 13.11.2015 року на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_1 і знаходяться в нього або в інших осіб, в межах суми позовних вимог, що становить 304 387,03 гривень та на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 і знаходяться в нього або в інших осіб, в межах суми позовних вимог, що становить 304 387,03 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_10