Справа № 570/3323/16-ц
Номер провадження 2-о/570/68/2016
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника, адвоката Окунєва І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30 червня 2016 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: поранення його, при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року, в районі населеного пункту с.Новокатеринівка, Старобешівського району, на території Донецької області, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що він 12 квітня 2014 року Рівненським об`єднаним міським військовим комісаріатом Рівненської області був призваний у зв`язку з мобілізацією на строкову військову службу до лав Збройних Сил України у військову частину НОМЕР_1 на посаду командира інженерно-саперного взводу механізованого батальйону № НОМЕР_2 та прийняв військову присягу.

У заяві ОСОБА_1 також зазначає, що з кінця лютого 2014 року війська Російської Федерації, у військовій формі без розпізнавальних знаків, почали окупацію Кримського півострова, в результаті чого 21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон "О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя".

Після незаконної анексії Кримського півострова, в квітні 2014 року Російська Федерація почала другу фазу збройної агресії проти України, під час якої контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року).

11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської областей відбувся незаконний референдум щодо самовизначення в Донецькому та Луганському регіонах з погано прихованою метою відокремлення та проголошення так званих "Донецької Народної Республіки" та "Луганської Народної Республіки", однак сам референдум так і не був визнаний, як Україною, так і міжнародною спільнотою.

Як підсумок, Україною за наслідками військової агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІІ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

В заяві також зазначається, що в період з 23 червня 2014 року по 27 липня 2014 року та з 29 липня 2014 року по 31 серпня 2014 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в таких районах: с.Варварівка, м.Рубіжне, м.Сєвєродонецьк та м.Лисичанськ Луганської області, с.Комунарівка, м.Мар`їнка, м.Докучаєвськ, м.Старобешево, с.Новокатеринівка, с.Кутейникове, м.Іловайськ та м.Покровка Донецької області.

29 серпня 2014 року близько 10:00 години поблизу с.Новокатеринівка Донецької області, під час виконання службових завдань, виходячи з оточення з-під міста Іловайськ, Донецької області, ОСОБА_1 потрапив під мінометний обстріл, в результаті чого отримав поранення і втратив свідомість. Опритомнівши, пішов до найближчого дому, який розташований в с.Новокатеринівка, щоб отримати першу медичну допомогу, але потрапив у полон до російських військ, які не приховували своєї національності. Вони були одягнені у військову форму з надписом "РФ ДШБ", а з приватних розмов між ними виявилось, що вони служать в Збройних Силах Російської Федерації за контрактом та виконують на території України секретні завдання. У полоні російських військ перебувало близько сімдесяти чоловік.

30 серпня 2014 року під час обміну полоненими він разом із іншими пораненими бійцями був звільнений з полону та вивезений з зони бойових дій за сприяння товариства Червоного хреста.

В заяві також вказується, що внаслідок кульового поранення заявник одержав тілесні ушкодження у вигляді вогнепального осколкового поранення верхньої губи, перелом коренів 11, 21, 22 зубів, закриту травму грудей, перелом VІІІ ребра справа з незначним зміщенням відламків. В ніч на 31 серпня 2014 року отримав першу медичну невідкладну допомогу в 61-му Військовому мобільному госпіталі в Запорізькій області, де йому була проведена операція - первинна хірургічна обробка (ПХО) верхньої губи. Після операції того ж дня, був евакуйований у військовий госпіталь м.Дніпропетровськ, звідки перевезений у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону для проведення медичного огляду, де перебував до 20 вересня 2014 року. З 29 жовтня 2014 року повторно госпіталізований на стаціонарне лікування у відділення щелепно-лицевої хірургії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону. Тут же було проведено військово-лікарську комісію на придатність до військової служби.

Відповідно до довідки серії РВН № 940 від 05 грудня 2014 року, виданої Рівненською обласною медико-соціальною експертною комісією ступінь втрати професійної працездатності становить 25% одноразово у зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 03 квітня 2015 оку № 291 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас відповідно до п.4 Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 "Про часткову мобілізацію", а 06 квітня 2015 року відповідно до наказу № 78 командира військової частини НОМЕР_3 - польова пошта м.Володимир-Волинський був виключений із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення.

07 травня 2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , яке було видано Рівненським обласним військовим комісаріатом.

Встановлення юридичного факту поранення заявника при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року на території Донецької області поблизу села Новокатеринівка, Старобешівського району, Україна, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, необхідно заявнику у зв`язку з тим, що в майбутньому це може породжувати юридичні наслідки, зокрема: виникнення права на справедливу компенсацію з Держави-агресора Російської Федерації.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою заяву підтримав і суду пояснив, що його мобілізували відповідно до Указу Президента України, він потрапив у 51 бригаду і був відправлений на схід України, в зону АТО. 24.08.2014 року їх почали обстрілювати, а ще 23.08.2014 року вони дізналися, що зайшли російські війська. 28.08.2014 року вночі домовилися про вихід, їм дали "зелений коридор". Близько 10 ранку 29.08.2014 року його поранило, а прийшовши до тями, пішов у будинок, де його місцевий мешканець нагодував, а його сусідка "здала" бойовикам і він потрапив у полон. Після обміну полоненими, лікувався в госпіталях у м.Запоріжжі, м.Дніпрі, потім у м.Львові. Російські вояки, до яких він потрапив у полон, казали, що вони перебувають на території України не офіційно. Він був демобілізований 07.04.2015 року, втратив 25% професійної працездатності. Оскільки у нього немає доказів, що його поранення викликане виконанням обов`язку військової служби саме внаслідок агресії Російської Федерації проти України, то він вимушений звертатися до суду з даною заявою і просить її задоволити.

Представник заявника, адвокат Окунєв І.С. в судовому засіданні заяву і пояснення ОСОБА_1 підтримав. Крім того, пояснив, що заява є обґрунтованою, оскільки вже є встановленим факт агресії Російської Федерації рішеннями інших суддів, які не оскаржувалися і набрали законної сили. Документально не підтверджуються обставини поранення ОСОБА_1 у зв`язку з агресією Російської Федерації проти України, тому заявник звернувся з даною заявою до суду, і встановлення цього факту йому необхідно для визначення свого правового статусу. Вважає, що є законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи - Міністерства соціальної політики України - в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. До суду надійшов лист Міністерства соціальної політики України від 29.07.2016 року № 11094/0/14-16/172 з проханням розглядати заяву без участі їх представника. Із цього листа вбачається, що згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 09.10.2014 року № 184, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримав поранення під час виконання службових обов`язків в ході антитерористичної операції біля села Новокатеринівка Донецької області.

Представник заінтересованої особи - держави Російська Федерація - в судове засідання не з`явився, хоча Посольство Російської Федерації в Україні своєчасно і належним чином повідомлялося про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Причини неявки представника суду не повідомлені і від заінтересованої особи не надійшло клопотання про відкладення слухання справи чи слухання справи у відсутності представника. Суд визнав неявку представника цієї заінтересованої особи неповажною.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає можливим слухати справу у відсутності представників заінтересованих осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки доводи заявника не заперечують інших зібраних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, 12 квітня 2014 року Рівненським об`єднаним міським військовим комісаріатом Рівненської області був призваний у зв`язку з мобілізацією на строкову військову службу до лав Збройних Сил України у військову частину НОМЕР_1 на посаду командира інженерно-саперного взводу механізованого батальйону № НОМЕР_2 та прийняв військову присягу. Для проходження військової служби він був направлений на схід України в зону антитерористичної операції. Під час бойових дій, при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року, в районі населеного пункту с.Новокатеринівка, Старобешівського району, на території Донецької області, Україна, заявник був поранений, з приводу чого проходив курс лікування в госпіталях і згідно висновку МСЕК втратив професійну працездатність на 25%. Демобілізований він із Збройних Сил України 07 квітня 2015 року, а 07 травня 2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , яке було видано Рівненським обласним військовим комісаріатом. Всі ці обставини підтверджуються відповідними письмовими доказами, долученими до матеріалів справи.

Крім того, встановлено, що постановою Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків" № 337-VIII від 21 квітня 2015 року було схвалено текст Заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків". З аналізу даної заяви вбачається, що 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, розташованих в Криму, що знаходились там відповідно до Угоди між Україною і Російської Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин.

З даної заяви Верховної Ради України слідує, що 27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації захопили будівлі Ради Міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Водночас, відбулось створення і озброєння нерегулярних збройних формувань найманців з числа місцевих жителів, якими керували офіцери спецслужб і Збройних Сил Російської Федерації, а Чорноморський флот Російської Федерації заблокував українські порти, де знаходились кораблі Військово-Морських Сил України. В подальшому лідер партії "Русское единство" ОСОБА_3 проголосив себе головою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та закликав президента Російської Федерації "забезпечити мир і спокій в Криму". У відповідь на цей заклик Президент Російської Федерації звернувся до Ради Федерацій Федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 01 березня 2014 року, надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада Автономної Республіки Крим 16 березня 2014 року провела референдум про входження Автономної Республіки Крим до складу Російської Федерації, однак результати референдуму не були визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації, що підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27 березня 2014 року "Територіальна цілісність України".

17 березня 2014 року Верховна Ради Автономної Республіки Крим, розпущена постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 року № 891-VІІ, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18 березня 2014 року самозвані представники Верховної Ради Автономної Республіки Крим підписали з президентом Російської Федерації "Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів".

21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон "О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VІІ від 15.04.2014 року, із змінами і доповненнями, внесеними відповідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації" від 15.09.2015 року № 685-VІІІ Республіку Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року.

Незаконно анексувавши Республіку Крим, Росія продовжила свою військову агресію по відношенню до України, розпочавши в квітні 2014 року другу фазу збройної агресії проти України, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року).

Згідно з постановою Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків" від 21.04.2015 року № 337-VIII, зазначені події на сході України відбувалися за наступними обставинами.

Протягом травня 2014 року самозвані лідери "ДНР" та "ЛНР", серед яких було багато громадян Російської Федерації, у неконституційний спосіб організували проведення фіктивних референдумів про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, формування російського козацтва та укомплектований чеченцями - громадянами Російської Федерації батальйон "Восток", а також були задіяні такі озброєні групи найманців як "Русский сектор" та "Оплот". За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаків Повітряних сил Збройних Сил України.

11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської областей відбувся референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з метою відокремлення та проголошення так званих "Луганської Народної Республіки" та "Донецької Народної Республіки". Однак, такий референдум, як і проголошені утворення, а саме "Луганська Народна Республіка" та "Донецька Народна Республіка" не були визнані ані національним законодавством, ані міжнародною спільнотою.

На засіданні Ради Безпеки ООН, яке відбулося 29.08.2014 року, в зв`язку з агресією Російської Федерації проти України, делегація України заявила: «Росія розпочала безпосереднє воєнне вторгнення на материкову частину України із застосуванням своїх регулярних збройних сил».

Нерегулярні збройні формування, задіяні Російською Федерацією у агресивній війні проти України, систематично підкріплювалися російськими найманцями з числа звільнених у запас військовослужбовців Збройних Сил Російської Федерації та постачанням зброї і військової техніки, включаючи танки, артилерійські системи, протитанкові засоби та сучасні зенітно-ракетні комплекси. Це підтверджувалося численними затриманими військовослужбовцями Збройних Сил Російської Федерації.

Підтвердженням окупації Російської Федерацією, як країною агресором, частини території Луганської і Донецької областей, є факти здійснення нею активних дій щодо організації збройних нападів, участі в них та постачання для цього на територію України зброї та особового складу військ Російської Федерації.

На підтвердження вищевикладеного, заявником та його представником було наведено наступне.

Як свідчить "Аналіз бойових дій в районі Іловайська після вторгнення російських військ 24-29 серпня 2014 року", що опублікований на офіційному сайті Міністерства оборони України 19 жовтня 2015 року, згідно з домовленістю між українськими військовими та представниками Збройних Сил Російської Федерації надати українським підрозділам в Іловайську, Донецької області, "зелений коридор" для виходу з оточення, 29 серпня 2014 року під час запланованого виходу українських підрозділів на рубіж Многопілля-Агрономічне, Збройні Сили Російської Федерації, змінивши умови домовленості та зайнявши вигідні позиції, біля с.Новокатеринівка, Донецької області, впритул розстріляли колони українських військ, які виходили з Іловайська.

В статті "Терористи застосували нову зброю: реактивну установку "Ураган" від 18 серпня 2014 року, опублікованій на порталі "ZAXID.NET", зазначається, що в ніч на 18 серпня 2014 року в районі населеного пункту Новокатеринівка, Донецької області бойовики обстріляли позиції українських військових з реактивних систем залпового вогню 9П 140 "Ураган". Подібну потужну зброю було застосовано вперше.

На сторінках Інтернет-порталу "ТСН" була опублікована стаття "Російські військові створюють подвійне кільце оточення із танків під Іловайськом Семенченко" від 24 серпня 2014 року, в якій зазначено, що в смт.Кутейникове Донецької області знаходиться полк повітряно-десантних військ Псковської дивізії Збройних Сил Російської Федерації, а у с.Новокатеринівка Донецької області полк повітряно-десантних військ Курської дивізії.

На сторінках Інтернет-видань і в офіційних джерелах були опубліковані і інші статті, зокрема: "РФ продовжує перекидати військову техніку на Донеччину", "В Старобешеве російські солдати розстріляли 50 поранених українських солдат і весь медперсонал - ЗМІ" та інші, з яких відповідно вбачається, що на Донеччині, неподалік с.Новокатеринівка, було помічено рух близько 100 одиниць російської техніки, а саме: танки, БТР, установки "Град" та БМП, а також, що російські солдати у формі з усіма розпізнавальними знаками, неподалік с.Новокатеринівка Донецької області вели безперервний обстріл населеного пункту Старобешеве з системи залпового вогню "Град".

Ці посилання заявника і його представника не спростовані в ході розгляду справи. Тому суд вважає, що вказані статті, як і ціла низка іншої інформації, що міститься на сторінках Інтернет-видань та в офіційних джерелах, підтверджують участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації в районі с.Новокатеринівка Старобешівського району, Донецької області, і саме цим військам протистояли військові української армії, що відносилися до складу військової частини НОМЕР_1 , в якій проходив службу заявник ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 року № 1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Україною, за наслідками військової агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VІІІ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до абз.2 Постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04 лютого 2015 року № 145-VІІІ зазначено, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Республіки Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

Також Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ законодавчий орган України затвердив Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Ради Європи, Парламентської Ради НАТО, Парламентської Ради ОБСЄ, Парламентської Ради ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20 лютого 2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів "а", "b", "c", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року.

Військові дії Російської Федерації на території України були визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій.

Резолюцією Парламентської асамблеї Ради Європи від 09 квітня 2014 року рішуче засуджено дозвіл Ради Федерації Росії на застосування військової сили в Україні, російську військову агресію та подальшу анексію Криму, що є явним порушенням міжнародного права.

Резолюцією Європарламенту (2014/2965 (RSP)) від 15 січня 2015 року щодо ситуації в Україні рішуче засуджено агресивну та експансіоністську політику Росії, що становить загрозу цілісності та незалежності України, а також потенційну загрозу для самого Європейського Союзу, включаючи незаконну анексію Криму та ведення неоголошеної гібридної війни проти України, у тому числі інформаційної війни, поєднуючи кібервійни, використання регулярних та нерегулярних збройних сил, пропаганда, економічного тиску, енергетичного шантажу, дипломатії та політичної дестабілізації, підкреслює, що такі дії є порушенням міжнародного права.

Резолюція Парламентської асамблеї Ради Європи "Зниклі особи під час конфлікту в Україні" від 25 червня 2015 року визнає, що військові дії на частині територій Донецької та Луганської областей України є агресією зі сторони Російської Федерації.

Аналізуючи наведені обставини та докази, що містяться у досліджених судом нормах міжнародного та національного законодавства, суд приходить до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації стала окупація частини території України.

При вирішенні даної справи суд констатує, що факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно із нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Як вбачається з ч.2 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 8581 від 01 грудня 2014 року, виданої військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 , яку було надано лейтенанту ОСОБА_1 , вбачається, що він дійсно в період з 23.06.2014 року по 27.07.2014 року та з 29.07.2014 року по 31.08.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області в с.Варварівка, м.Рубіжне, м.Сєвєродонецьк та м.Лисичанськ, та Донецької області в с.Комунарівка, м.Мар`їнка, м.Докучаєвськ, м.Старобешево, с.Нова Катеринівка, с.Кутейникове, м.Іловайськ та с.Покровка.

Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 09 жовтня 2014 року № 184 ОСОБА_1 дійсно отримав вогнепальне осколкове поранення верхньої губи, перелом коренів 11, 21, 22 зубів, закриту травму грудей, перелом VIII ребра справа з незначним зміщенням відламків саме під час виконання службових обов`язків в ході антитерористичної операції біля села Новокатеринівка, Донецької області, виходячи з оточення попав під артилерійський обстріл.

Відповідно до виписного епікризу (медична карта стаціонарного хворого № 12911), ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії ВМКЦ Західного регіону з 29.10.2014 року по 11.11.2014 року.

Згідно довідки військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) від 11 листопада 2014 року № 1905/1 було проведено медичний огляд ОСОБА_1 та поставлено діагноз: зміцнілі післяопераційні рубці верхньої губи та порожнини рота після хірургічних обробок (31.08.2014 року та 08.09.2014 року), з приводу вогнепального уламкового поранення, переломів коренів 11, 21, 22 зубів (29.08.2014 року), зміцніла кісткова мозоль 8 ребра справа після перенесення закритої травми грудей (29.08.2014 року).

Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії РВН № 970 від 05 грудня 2014 року ОСОБА_1 втратив 25% професійної працездатності, одноразово, і це пов`язано з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 03 квітня 2015 року № 291, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас, відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 " Про часткову мобілізацію", а 06 квітня 2015 року, відповідно до витягу з наказу № 78 командира військової частини НОМЕР_3 - польова пошта м.Володимир-Волинський, він був виключений зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення.

Вищевикладені докази підтверджують факт поранення ОСОБА_1 , і встановлюють причинний зв`язок між його пораненням та проходженням військової служби на території України, що межує з територією, тимчасово окупованою в результаті збройної агресії Російської Федерації.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 07 травня 2015 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в результаті саме збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією, ОСОБА_1 отримав поранення 29 серпня 2014 року та внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено право ОСОБА_1 на життя і здоров`я, передбачене ст.27 Конституції України, ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з частиною другою ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів, встановлення яких віднесено до компетенції відповідних органів виконавчої влади.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 отримав поранення, при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року поблизу села Новокатеринівка, Донецької області, Україна, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, та те, що встановлення даного факту ОСОБА_1 необхідно для виникнення права на справедливу компенсацію з Держави-агресора Російської Федерації, суд вважає, що в наявності є порушення права заявника, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, заява є обґрунтованою, доведеною належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 59, 60, 61, 213-215, 234, 235, 256, 257, 259, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.8 Конституції України, ст.ст.2, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити повністю.

Встановити юридичний факт поранення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 29 серпня 2014 року на території Донецької області поблизу села Новокатеринівка, Старобешівського району, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя: Остапчук Л.В.