У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ПАТ «Мегабанк» звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 05 вересня 2008 року, укладеним між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2, в цей же день між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно - житлова квартира АДРЕСА_1, належна останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 березня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради та зареєстрованого комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 14 квітня 2008 року.

ПАТ «Мегабанк» зазначало, що у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість в сумі 177 057 грн 63 коп. та звернуто стягнення на предмет іпотеки, на підставі якого Банк отримав виконавчі листи та пред'явив їх до виконання.

Позивач зазначав, що під час проведення виконавчих дій було встановлено, що за вищевказаною адресою, окрім боржника ОСОБА_2, зареєстрована її неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що факт реєстрації та проживання неповнолітньої дитини у квартирі, яка є предметом іпотеки, порушує права ПАТ «Мегабанк» як іпотекодержателя, оскільки останній позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Мегабанк» відмовлено.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк» відхилено, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2014 залишено без змін.

У касаційній скарзіПАТ «Мегабанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 13 січня 2016 року, а також правові позиції, висловлені Верховним Судом України у постановах від 03 лютого 2016 року у справах № № 6-1449цс15, 6-2947цс15, та у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2830цс15, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення відповідачів із квартири без надання їм іншого постійного житла, оскільки в іпотеку передано житлове приміщення, що було придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур