22-ц/775/558/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Ковей Л.В.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року колегія Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Лоленко А.В., Попової С.А.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Э.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 20 травня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру надання соціальних послуг Тельманівського району Донецької області, Волноваської районної державної адміністрації Волноваської військово-цивільної адміністрації, третя особа Тельманівська районна державна адміністрація, про стягнення заробітної плати та розрахунку при звільненні, не виплачених при звільненні працівника,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до колишнього роботодавця, з яким вона перебувала у трудових відносинах з 1992 року по 31 грудня 2014 року, працюючи на посаді соціального робітника Територіального центру надання соціальних послуг Тельманівського району Донецької області. На момент її звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, зокрема, до сьогодення не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з 15 серпня 2014 року і по 30 листопада 2014 року у сумі 6 131,47 грн., яку просила стягнути солідарно з відповідачів поряд із середнім заробітком за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 23 951,70 грн., компенсацією за порушення строків виплати частини заробітної плати в сумі 3 175,88грн., а також відшкодувати моральну шкоду, заподіяну душевними стражданнями від порушення її права на оплату праці, в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 20 травня 2016 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з?явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про вирішення справи у її відсутність. Представники відповідачів та третьої особи причини неявки суду не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не зявилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі і іншими вимогами, що випливають з вимог про оплату праці, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України і виходив з того, що спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки віднесений до юрисдикції адміністративного суду, бо стороною у справі є орган держаної влади.

З такими висновками суду не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1, реалізуючи свої майнові права, прагне стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за порушення строків виплати зарплати та відшкодування моральної шкоди порушені вимоги випливають з трудових правовідносин щодо оплати праці.

З огляду на відсутність в матеріалах справи відомостей про статус позивача як публічного службовця, виробнича діяльність якого врегульована спеціальним законом щодо проходження публічної служби, даний спір не містить ознак публічно-правового характеру, а є індивідуальним приватно-правовим спором, що регулюється положеннями КЗпП України.

Якщо позивач не є посадовою особою, то з огляду на роз'яснення, викладені у п. 27 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», підсудність даної справи не підпадає під дію п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України (спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби).

Згідно із змістом абз. 2 п. 3 вищенаведеної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Тому ухвала суду першої інстанції, вмотивована лише залученням до участі в розгляді справи органу державної влади, безвідносно до того, що даний спір не стосується виконання цим органом у відношенні позивача (свого працівника) власних управлінських функцій, як суб'єкта владних повноважень, не є процесуально обґрунтованою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції порядку вирішення питання щодо відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1

Зважаючи на те, що при відкритті апеляційного провадження за клопотанням позивача ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення апеляційним судом їй відстрочена сплата судового збору за подання апеляційної скарги по частині вимог (стягнення середнього заробітку, компенсації за несвоєчасну виплату, відшкодування моральної шкоди), на які не поширюються пільги, визначені ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (тільки стягнення заробітної плати та поновлення на роботі), судовий збір слід стягнути за результатами розгляду скарги на ухвалу суду з урахуванням положень статті 88 ЦПК з обох відповідачів в рівних частках по 137,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 20 травня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру надання соціальних послуг Тельманівського району Донецької області, Волноваської районної державної адміністрації Волноваської військово-цивільної адміністрації, третя особа Тельманівська районна державна адміністрація, про стягнення заробітної плати та розрахунку при звільненні, не виплачених при звільненні працівника, скасувати і передати питання на новий розгляд до Волноваського районного суду Донецької області.

Стягнути з Територіального центру надання соціальних послуг Тельманівського району Донецької області і Волноваської районної державної адміністрації в дохід держави судовий збір за подачу позивачем апеляційної скарги з кожного по 137 (сто тридцять сім) гривень 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: А.В. Лоленко

ОСОБА_2