Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1177/16-ц

05 грудня 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря Матлюк Л.Г.

позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Богородчани справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони одружилися 24 липня 1999 року, зареєструвавши шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції, актовий запис №41. В шлюбі мають 2-х неповнолітніх дочок: Надію, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між ними не склалися, припинили спільне проживання. Шлюб існує формально.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просить шлюб розірвати.

Відповідачка позов визнала, згідна на розірвання шлюбу, миритися не бажає.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони одружилися 24 липня 1999 року, зареєструвавши шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції, актовий запис №41. В шлюбі мають 2-х неповнолітніх дочок: Надію, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між сторонами не склалися, припинили спільне проживання. Шлюб існує формально. Сімя розпалась. Обоє згідні на розірвання шлюбу. Миритись не бажають.

Враховуючи, що сторони, наполягають на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, а тому на думку суду, подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним.

На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 24 липня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 41, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу його оголошення.

Головуюча Круль І.В.