У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом приведення об'єкту самовільного будівництва у відповідність до будівельних норм та правил та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 на якій розташований належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

Відповідач самочинно побудувала сарай літер «Г», при цьому стіни останнього знаходяться на відстані 0,44 м. від межі її земельної ділянки та гаражу, покрівля сараю частково знаходиться на самій межі та на території належної позивачу земельної ділянки, що є порушенням вимог п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень», яким встановлено, що споруди можуть побудовані на відстані не менше одного метру від сусідньої межі земельної ділянки.

Позивач просила зобов'язати відповідача привести відповідно до вимог п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» та відсунути від межі домогосподарств по АДРЕСА_1 на відстань 1 метр краї покрівлі та стіни самочинно побудованого сараю літер «Г», який розташований по АДРЕСА_1

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення сільської ради, посилаючись на те, що під час виготовлення технічної документації, зокрема кадастрового та ситуаційного планів, вона дізналася, що ОСОБА_4 передали у власність частину земельної ділянки, якою вона фактично користувалась всі ці роки і яку бажала приватизувати. Рішенням Припрутської сільської ради від 20 січня 2009 року № 5/14-20/01 було затверджено технічну документацію та передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1. Жодних протоколів погодження зовнішніх меж земельної ділянки зі ОСОБА_4, як суміжний землекористувач, не підписувала.

Вважає, що прийняття Припрутською сільською радою зазначеного рішення в частині затвердження технічної документації по виготовленню державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, відбулося з порушенням земельного законодавства

На підставі наведеного, просила скасувати п. 1 вказаного рішення в частині затвердження технічної документації по виготовленню державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо усунення перешкод у користуванні майном шляхом приведення об'єкту самочинного будівництва у відповідності до будівельних норм та правил скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на поважність причин його пропуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами нормпроцесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, в чому полягають її обмеження щодо користування своїм майном, внаслідок здійснення ОСОБА_2 самочинного будівництва сараю, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що останньою не надано доказів того, що порушено її право землекористування внаслідок виявлення у ОСОБА_4 надлишок 9 кв. м землі шляхом їх самовільного захоплення від ОСОБА_2 під час передачі у приватну власність ОСОБА_4 рішенням Припрутської сільської ради Новоселицького району від 20 січня 2009 року земельної ділянки площею 0,1347 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та в цій частині ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно виходив з того, що позивачем не надано доказів, а судом не встановлено, що технічна можливість перебудови сараю відсутня та відповідач ОСОБА_2 відмовилась здійснити перебудову вказаного об'єкта нерухомості, відповідно до вимог позивача.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 07 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом приведення об'єкту самовільного будівництва у відповідність до будівельних норм та правил та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення Припрутської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов