Справа № 331/2900/16-ц
Провадження № 2/331/810 /2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жукової О.Є.,

при секретарі: Бойко М.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2

представника відповідача : ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту проживання, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_6, яка померла 18.01.2014 року на час відкриття її спадщини; визнати за ним право власності на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 (раніше ОСОБА_7) у м. Запоріжжі після смерті матері ОСОБА_6 померлої 18.01.2014 р.; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 03.09.2014 р. реєстр № 669, в частині визнання за ОСОБА_4 права на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2 (раніше ОСОБА_7) у м. Запоріжжі після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 18.01.2014 р.; зобов»зати державного реєстратора приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 внести зміни в реєстраційний запис № 6877446 від 03.09.2014 року про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , а саме: зменшити розмір його власності з 1/1 до 1/ 2 частки та зареєструвати право власності на ? частку квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 18.01.2014 року .

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої 18.01.2014 року. Спадкоємцем також є його рідний брат ОСОБА_4. На час смерті матері він постійно проживав з нею за адресою: АДРЕСА_5 , і таким чином прийняв спадщину, відмови від неї не заявляв.

В 2014 році його брат забрав у нього документи на квартиру, свідоцтво про смерть матері, вказавши, що вказані документи йому необхідні для подачі заяви про прийняття спадщини. Наприкінці 2014 року він вирішив зареєструватися за місцем свого проживання у спірній квартирі і при оформленні прописки дізнався, що ОСОБА_4 обманним шляхом позбавив його спадщини і оформив на себе спадкову квартиру. Через вказані дії відповідача він звертався до поліції , де і дізнався про наявність оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на задоволені позову , надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 позов не визнала в повному обсязі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивач ОСОБА_1 ніколи не проживав з матір»ю в її квартирі , багато років перебуває на обліку як хронічний алкоголік, веде аморальний спосіб життя, і до матері приходив тільки тоді, коли йому були потрібні гроші. Після смерті матері, ОСОБА_1, незважаючи на прохання брата ОСОБА_4, до нотаріуса не з»явився у шестимісячний строк, заяву про прийняття спадщини або про відмову від неї не подавав. Свідоцтво про право на спадщину за законом було видане її довірителю відповідно до норм чинного законодавства, оскільки згідно відомостей наявних в матеріалах справи, на час смерті ОСОБА_6 в спірній квартирі будь-яких осіб, як членів сім»ї спадкодавця, не зазначено. Також, представник відповідача зазначила, що ОСОБА_4 не був проти реєстрації позивача в квартирі матері, про що надавав заяву, однак в призначений день не з»явився, бо знову запив, а тому ОСОБА_4 змінив свою думку та відкликав заяву. Крім того, як зазначила представник відповідача, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 і знявся з реєстрації за вказаною адресою у вересні 2014 року, тобто вже після смерті матері.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в наданих суду заяву просила справу розглядати у її відсутність. В наданих до суду запереченнях в задоволенні позовних вимог просила відмовити з тих підстав, що після відкриття спадкової справи за заявою ОСОБА_4, нею було направлено повідомлення ОСОБА_1 про відкриття спадщини за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 та було запропоновано з»явитися або надіслати відповідну заяву у строк до 18.07.2014 року. Однак, ОСОБА_1 до неї не з»явився, і заяви про бажання прийняти спадщину після померлої матері не надав. Оскільки у довідці з місця проживання було зазначено, що ОСОБА_6 на час смерті в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 була зареєстрована та проживала одна, ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері 03.09.2014 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14М, ОСОБА_15, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними братами (а.с. 7,87) , їх матір»ю є ОСОБА_6, яка померла 18 січня 2014 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_7, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 88 від 14.01.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2002 року (а.с.92,93).

Згідно звіту про оцінку майна, станом на 05 квітня 2016 року ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_7 склала 315 686,00 гривень (а.с.16-25).

29.03.2014 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, повідомивши, що крім нього спадкоємцем за законом є ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.83).

Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи, дослідженої судом, в ній наявне повідомлення на ім»я ОСОБА_1 про відкриття спадщини , адресоване за адресою : АДРЕСА_8, разом з тим докази того, що вказане повідомлення було отримане позивачем ОСОБА_1, матеріали спадкової справи не містять (а.с.90).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса не звертався.

З огляду на те, що ОСОБА_4 була надана нотаріусу довідка про те, що на час смерті в квартирі за адресою : АДРЕСА_5 була зареєстрована лише ОСОБА_6 (а.с.90) , ОСОБА_4 03.09.2014 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстроване в реєстрі № 669 (а.с.104).

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи , ОСОБА_1 на час смерті матері ОСОБА_6 проживав разом з нею за адресою АДРЕСА_5, іншого житла не мав . Вказану обставину підтвердили свідки ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які зазначили, що ОСОБА_1 постійно проживав з матір»ю, доглядав за нею , готував їжу, а також зазначений факт підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи: довідкою ЦОА № 1058 від 10.03.2016 року (а.с.10), актом ЦОА № 2 від 10.03.2016 року (а.с.11); оглянутою медичною карткою ОСОБА_1, в якій зазначено адресу проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.120-123); ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2002 року , відповідно до якої зобов»язано житловий орган здійснити виписку ОСОБА_1 з кв. 20. буд. 19 по пр. Радянському в м. Запоріжжя (а.с.154); копією паспорта ОСОБА_1, згідно якого він 24.10.2002 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6) ; талоном зняття з реєстрації місця проживання в Україні , відповідно до якого зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 на підставі ухвали суду було здійснене 25.09.2014 року (а.с.159); довідкою Державного ощадного банку України , відповідно до якої ОСОБА_6 мала в банку відкритий поточний рахунок, який було закрито 04.04.2016 року, власником рахунку було надано довіреність на розпорядження рахунком на ім»я ОСОБА_1 (а.с.157).

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, він є таким , що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, вимоги ч. 1 ст. 1269 ЦК України про обов»язкове подання заяви про прийняття спадщини або ж про відмову у її прийнятті у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, на ОСОБА_1 не розповсюджуються, оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_6 він проживав разом з нею, що встановлено в ході розгляду справи, а тому має право на частину спадкового майна разом з іншим спадкоємцем першої черги ОСОБА_4.

При цьому суд зауважує, що пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не спростовують встановлених судом фактичних обставин, з огляду на те, що ОСОБА_11 , як лікар , оглядав ОСОБА_6 раз на півроку, при цьому в квартирі перебував лише 15-20 хвилин, а востаннє бачив померлу восени 2013 року , а свідок ОСОБА_12 зазначив, що за життя спадкодавця був в квартирі по вул. Г. Сталінграду один раз, коли привозив пральну машину, в цей час пральну машинку допомагав занести ОСОБА_1 .

Також, суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача ОСОБА_4 про те, що на час смерті матері ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, пр.. Радянський , 19 кв.20 , і йому нотаріус надсилав повідомлення про відкриття спадщини, оскільки ОСОБА_1 відповідно до ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2012 року втратив право користування зазначеним житлом саме з часу набрання судовим рішення законної сили , а матеріали спадкової справи не містять доказів отримання ОСОБА_16 повідомлення про відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Зважаючи на вищевикладене , беручи до уваги, що частиною першою ст. 1267 ЦК України передбачено рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов»зання державного реєстратора приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 внести зміни в реєстраційний запис № 6877446 від 03.09.2014 року про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , а саме: зменшити розмір його власності з 1/1 до 1/ 2 частки та зареєструвати право власності на ? частку квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_1, суд вважає , що зазначені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки приватний нотаріус не є відповідачем по справі, а тому суд не має повноважень зобов»язати її вчинити певні дії, крім того, відповідно до вимог Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за заявою позивача , після набрання вказаним рішенням законної сили державний реєстратор буде зобов»язаний внести зміни до реєстраційного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України прапорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту проживання, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_6, яка померла 18.01.2014 року на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (стара назва ОСОБА_7) у м. Запоріжжі після смерті матері ОСОБА_6 , померлої 18.01.2014 року.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 03.09.2014 року , зареєстроване в реєстрі за № 669, в частині визнання за ОСОБА_4 права на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (стара назва ОСОБА_7) у м. Запоріжжі після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 18.01.2014 року .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1854 ( одна тисяча вісімсот п»ятдесят чотири) гривні 03 копійки, витрати на проведення оцінки майна в розмірі 300 (триста) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

21.11.2016