АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2196/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Савенко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівНовікова О. М., Фетісової Т. Л.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ТОВ "Євролізинг Україна" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ "Євролізинг Україна" про захист прав споживача, визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Євролізинг Україна" про захист прав споживача, визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що він в мережі Інтернет виявив пропозицію продажу автомобіля марки "Шкода" вартістю 214800 грн та домовився по телефону з представником продавця про зустріч у м. Біла Церква з метою придбати вказаний автомобіль.

2.10.2015 року позивач прибув по запропонованій адресі в м. Біля Церква до офісу компанії "Ваш Авто", де його зустріла представник ТОВ "Євролізинг Україна", яка запевнила, що вартість автомобіля становить 214 800 грн. і щоб його придбати потрібно лише оформити договір купівлі-продажу. Крім того, вона запевнила, що після підписання відповідного договору та перерахування авансового платежу в межах половини вартості автомобіля через 3-9 днів він отримає автомобіль і сплатить решту його вартості. Позивач надав свою згоду, підписав наданий йому договір і в той же день перерахував на рахунок товариства авансовий платіж в сумі 107 200 грн.

Під час укладання угоди позивач повністю покладався на роз'яснення працівника компанії, яка не роз'яснила усіх положень договору, чим сприяла неправильному сприйняттю ним умов договору.

За умовами договору, автомобіль "Шкода Рапід", який ОСОБА_6 мав намір придбати, коштує не 214 800 грн., а 18 585,15 дол. США, що є еквівалентом 425 600 грн., що вдвічі більше суми, на яку представник товариства неодноразово усно вказувала перед підписанням договору. Крім того, відповідно до Додатку № 1 до вказаного договору, авансовий платіж складає 9 292,58 дол. США, який позивач повинен сплачувати протягом 12 місяців щомісячними авансовими платежами в розмірі 774,38 дол. США, замість 107 200 грн., сплачених одноразово. Також, за умовами договору, позивач не стає власником конкретного автомобіля, а отримує у лізинг автомобіль, який у майбутньому повинно купити для нього ТОВ "Євролізинг Україна" у невідомого продавця, який не являється стороною договору, за ціну, яка може бути змінена на власний розсуд продавцем на момент передачі предмета лізингу. Крім зазначеного, автомобіль буде власністю ТОВ "Євролізинг Україна" і буде переданий позивачу в користування протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок ТОВ адміністративного платежу, що становить 1 858,52 дол. США, авансового платежу - 9 292, 58 дол. США, комісії за передачу предмета лізингу - 557,55 дол. США. Крім того, він зобов'язаний нести всі валютні ризики та ін.

ОСОБА_6 зателефонував до представника та запитав, чому в додатку така розбіжність у сумі, тим більше, що таких коштів у нього немає. Інакше за таку вартість та на таких умовах, - він взагалі не вів би ніяких розмов про покупку машини. На запитання представник ТОВ відповіла, що якщо в нього немає таких коштів, то може запропонувати іншу марку автомобіля, оскільки авансовий платіж вже надійшов на рахунок товариства і запропонувала йому замість попереднього - автомобіль марки ЗАЗ "Віда Стандарт" вартістю 220500 грн. ОСОБА_6 на дану пропозицію не погодився і повідомив про те, що має намір розірвати договір і хоче, щоб йому повернули сплачений аванс. Але представник товариства повідомила, що в угоді, підписаній ним 2 жовтня 2015 року, обумовлений порядок розірвання угоди і вказано про відповідальність сторін та штрафи з цих питань. Зокрема вказала, що йому до повернення за умовами підписаного договору підлягає лише 60 відсотків від сплаченої суми, а 40 лишаються товариству, при цьому адміністративний платіж (1 858, 52 дол. США, еквівалент 42 560,10 грн.), поверненню не підлягає .

Посилаючись на відсутність часу для прийняття усвідомленого рішення, не маючи змоги скористатись допомогою фахівця у галузі права або фінансах, довірившись поясненням представника компанії, вказуючи, що він підписав договір, який є недійсним внаслідок суттєвого порушення його прав як споживача, просив суд визнати недійсним вказаний договір фінансового лізингу та додатки до нього та стягнути понесені ним витрати, моральну шкоду і судовий збір.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року ухвалено визнати недійсним договір №д00946 фінансового лізингу та додатки до нього, укладений 2 жовтня 2015 року між ТОВ "Євролізинг Україна та ОСОБА_6

Стягнуто з ТОВ "Євролізинг Україна" на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в розмірі 107200 грн та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, не в повній мірі досліджено правовідносини, що склались між сторонами, невірно надано правову оцінку наданим сторонами доказів, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: 2.10.2015 року між ОСОБА_6 та ТОВ "Євролізинг Україна" було укладено договір фінансового лізингу № 00946. Відповідно до квитанції № 170056235 від 2.10.2015 року позивачем було перераховано ТОВ "Євролізингу Україна" 107200 грн, призначенням якого є авансовий платіж згідно Договору № 00946.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно пункту 4 частини першої статті 34 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Вказана правова позиція, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі №6-2766цс15.

Також суд прийшов до висновку про невідповідність деяких положень договору про добросовісну підприємництво, порушення прав споживача та визнав договір недійсним відразу з кількох підстав - відсутності ліцензії у відповідача на фінансові операції, відсутність нотаріальної форми договору найму транспортного засобу, порушення прав споживача, недобросовісна підприємницька діяльність.

Колегія вважає, що судом обґрунтовано визнано договір лізингу недійсним з мотивів відсутності в ТОВ "Євролізинг Україна" ліцензії на укладання таких договорів.

ТОВ "Євролізинг Україна" ні в судових засіданнях, ні в апеляційній скарзі не заперечує про відсутність ліцензії на проведення фінансових послуг, однак вважає, що така ліцензія не потрібна, оскільки їх діяльність не пов'язана із наданням таких послуг.

Обґрунтувавши недійсність договору лізингу з мотивів відсутності ліцензії, суд першої інстанції безпідставно надав тлумачення визнаного недійним договору на предмет його відповідності іншим законам України - про захист прав споживачів, підприємницьку діяльність, справедливості умов договору. Фактично після вказівки про визнання недійсним договору лізингу з одних мотивів, суд надав юридичну консультацію про трактування умов недійсного договору та їх відповідність діючому законодавству України. Юридичний аналіз умов договору в даному випадку не тягне за собою юридичних наслідків, не впливає на законність та обґрунтованість судового рішення і такий аналіз має бути виключений із мотивувальної частини рішення суду.

Не ґрунтується на вимогах закону чи договору задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Випадки наявності та відшкодування моральної шкоди встановлені ст. 23, 1167 ЦК України, відшкодування має проводитись на умовах передбачених законом або договором.

Умовами договору лізингу, який визнано недійсним, відшкодування моральної шкоди не передбачено.

У позові ставиться питання про відшкодування моральної шкоди на загальних підставах: при наявності моральної шкоди та вини заподіювача.

Наявність моральної шкоди полягає, із змісту вимог позивача, у зверненні до суду та постійного перебування у стресовому стані. В чому полягає вина відповідача позивач не вказав. Доказів перебування у стресовому стані та вини відповідача позивач не навів, сам факт звернення до суду не є підставою для визнання у позивача моральної шкоди та її відшкодування.

В зв'язку із викладеним рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з винесенням нового про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ТОВ "Євролізинг Україна" на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ "Євролізинг Україна" про захист прав споживача, визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково, рішення суду змінити.

Скасувати рішення в частині стягнення з ТОВ "Євролізинг Україна" в користь ОСОБА_6 20000 грн моральної шкоди.

Відмовити в позові ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди.

Виключити із резолютивної частини рішення суду всю мотивацію суду про визнання договору лізингу недійсним з мотивів порушень прав споживача, недобросовісної підприємницької діяльності, несправедливих умов договору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення ухвали та можуть бути оскаржені в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :