Провадження № 2/761/2317/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Маліновської В.М.

при секретарі - Кріт І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач-1), ОСОБА_3 (Відповідач-2), третя особа: Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління МВС України в м. Києві, про визнання правочину недійсним (а.с.1-4).

Після усунення недоліків позовної заяви, ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву про визнання правочину недійсним до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 (а.с.23-26), та ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 03.12.2015р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.28).

В судовому засіданні 11.08.2016р. представником Позивача подано уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання правочину недійсним (а.с.84-89), яка згідно протокольної ухвали суду від 11.08.2016р. прийнята до розгляду (а.с.91-92).

Свої позовні вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви, Позивачка обгрунтовує тим, що вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2015р. шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у шлюбі, 04.08.2010р. сторонами був придбаний автомобіль марки Mitsubishi Galant 2.41, державний номерний знак НОМЕР_1, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2015р. в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову накладений арешт на вказаний транспортний засіб. Проте, згідно з листом Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління в м. Києві накласти арешт на вказаний транспортний засіб немає можливості з причин того, що згідно облікових даних УДАІ м. Києві автомобіль 29.04.2015р. перереєстровано на іншу особу. Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром у м. Києві вказаний автомобіль був проданий 29.04.2015р. згідно довідки-рахунку серія ААЕ № 120356 ОСОБА_3 Оскільки Позивачка не надавала згоди на відчуження автомобіля, таким чином продаж транспортного засобу відбувся з порушенням вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, Позивачка просила: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Galant 2.41, державний номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2 на підставі довідки-рахунку серія ААЕ № 120356, виданої ТОВ «ІННАВТО» про придбання ОСОБА_3; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь Позивачки судові витрати у розмірі 2000,00 грн. за надання правової допомоги, та 487,20 грн. судового збору при подачі позовної заяви, а всього 2 487,20 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заперечення проти позову (а.с.100-102), в яких зазначив, що обраний Позивачкою спосіб захисту порушеного права, сформований всупереч вимогам цивільного та сімейного законодавства. Так, відчужуючи на користь ОСОБА_3 спірний автомобіль, який є об'єктом цінного спільного сумісного майна подружжя, Відповідач повинен був отримати згоду на це Позивача, яка мала бути надана у письмовій формі. Діючим законодавством не встановлено такої підстави недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя як відсутність письмової згоди одного з подружжя. Окрім того, довідка-рахунок за своєю правовою природою не є правочином, а є лише документом, який підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, вказана обставина свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин положень цивільного законодавства, які передбачають підстави недійсності правочинів.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача направив на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.122).

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника Відповідача-1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що не заперечувалось сторонами, що Позивачка перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2015р. шлюб між сторонами розірвано.

Під час шлюбу в 2010 році сторонами було придбано транспортний засіб марки «MITSUBISHI GALANT 2.4 І», державний номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2, що був зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 за ОСОБА_2 (а.с.7).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 02.09.2015р. у справі № 761/17775/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в порядку забезпечення позову накладено арешт на транспортний засіб Mitsubishi Galant 2.41, номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2, що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ОСОБА_2 (а.с.8).

Разом з тим, згідно облікових даних автоматизовано-інформаційної системи ДАІ м. Києва та Національної автоматизовано-інформаційної системи ДДАІ МВС України станом на 06 жовтня 2015 року транспортний засіб Mitsubishi Galant 2.41, номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2, перереєстровано з громадянина ОСОБА_2 на іншу особу, в зв'язку з чим накласти арешт, заборону відчуження на вказаний транспортний засіб немає можливості, що підтверджується листом Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в м. Києві від 15.10.2015р. №10/М-5104 (а.с.11).

З документів, наданих Регіональним сервісним центром МВС України в м. Києві на запит суду, вбачається, що на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 120356 від 29.04.2015р. та заяви № 62665449 від 29.04.2015р. автомобіль Mitsubishi Galant 2.41, номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2 було перереєстровано на ОСОБА_3 (а.с.69-70).

Позивачка просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Galant 2.41, державний номерний знак НОМЕР_1, чорного кольору, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2 на підставі довідки-рахунку серія ААЕ № 120356, виданої ТОВ «ІННАВТО» про придбання ОСОБА_3, в зв'язку з тим, що такий правочин відбувся з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки жодної згоди на продаж спірного автомобіля Позивачка не надавала.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна зі сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний суд України у своїй постанові від 08.04.2015рю у справі за № 6-7цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування.

Окрім того, представником Відповідача-1 ОСОБА_2 надано суду копію заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2015р. у справі № 761/17775/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, згідно якого позов ОСОБА_1 задоволено повністю, - визнано транспортний засіб марки «MITSUBISHI GALANT 2.4 І», номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2; поділено вказане майно, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «MITSUBISHI GALANT 2.4 І», номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю - 278 000 грн.; в порядку поділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., ідентифікаційний код НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини транспортного засобу марки «MITSUBISHI GALANT 2.4 І», номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі - 139 000 гривень за рахунок продажу вказаного майна; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти судового збору в розмірі 3654,00 грн. Як пояснив представник Відповідача-1 рішенням Апеляційного суду м.Києва від 24.11.2016р. рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05.10.2015р. змінено в частині суми судових витрат до стягнення, в іншій частині в тому числі в частині суми компенсації ОСОБА_1 рішення залишено без змін. Представник Позивачки під час розгляду судової справи не заперечував про наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.10.2015р.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, відтак суд виходить з того, що Позивачка має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого транспортного засобу марки «MITSUBISHI GALANT 2.4 І», номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді аналогічної категорії справ.

Керуючись ст.ст. 60, 63, 65 Сімейного кодексу України, ст.ст. 203, 218 ЦК України з урахуванням постанови Верховного Суду України від 08.04.2015р. у справі за № 6-7цс15, та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: