Справа № 196/852/16-ц
№ провадження 2/196/432/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне рішення)

22 листопада 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., за участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3 і ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, та врахувавши складність справи, у зв'язку з чим відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з вказаним позовом, предмет якого складають такі вимоги: - визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6; - визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, що належала за життя померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_3 від 19 жовтня 2004 року.

Позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на приписи ст. ст. 1216-1218, 1221-1222, 1225, 1266 ЦК України, ст. ст. 3, 118, 119, 120 ЦПК України.

На обґрунтування своїх вимог у заяві позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дідусь - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємцями за законом після його смерті є вона та його онуки ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5. Оскільки вона здійснювала догляд за дідусем і поховала його за власні кошти, то спадкоємці ОСОБА_4 і ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщини на її користь. Спадкоємець ОСОБА_5 на час відкриття спадщини була зареєстрована в будинку спадкодавця ОСОБА_6, але разом з ним в будинку жодного дня не проживала і місце її проживання невідоме, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Проте, постановою приватного нотаріуса Кравчук С.В. від 23.06.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 з підстав наявності спадкоємця ОСОБА_5 та не надання правовстановлюючого документа на житловий будинок, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги пітримали та не заперечували проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_5, яка була повідомлена про час місце розгляду справи належним чином, зіславшись, в тому числі, й на публікацію відповідного повідомлення про виклик до суду в газеті "Урядовий кур'єр" за середу, 26 жовтня 2016 року, №200.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала.

Треті особи в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог.

На підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь сторін та третіх осіб у справі- ОСОБА_6 (а.с.7), який з 28 березня 1987 року і по день смерті постійно проживав у власному будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої входить:

- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, вартістю 49800 грн., який належав йому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 02.02.1988 року, посвідченого секретарем виконкому Ляшківської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області (а.с. 14-17);

- земельна ділянка площею 2,960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_2, нормативною грошовою оцінкою 106671 грн., яка розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та належала за життя ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 19 жовтня 2004 року Царичанською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови №470-р від 28.10.2003 року (а.с. 19-20).

Спадкоємцями за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 є позивач в справі ОСОБА_1, відповідач в справі ОСОБА_5 та треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_3

Згідно довідки виконкому Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №800 від 04.12.2015 року позивач в справі ОСОБА_1 по день смерті свого дідуся ОСОБА_6 піклувалася про нього та поховала його за власні кошти (а.с.8).

Крім того, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за дідусем і поховала його за власні кошти, то спадкоємці ОСОБА_4 і ОСОБА_3, тобто треті особи в справі, нотаріально відмовились від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 51, 52).

Як вбачається з довідки виконкому Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №696 від 12.07.2016 року та Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_6 від 12.07.2016 року відповідачка в справі ОСОБА_5 на час відкриття спадщини була зареєстрована в будинку спадкодавця ОСОБА_6, але разом з ним з дня реєстрації в будинку жодного дня не проживала і на даний час місце її проживання невідоме (а.с. 11,12).

Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_5 не подавала.

Позивачка в справі ОСОБА_1 у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк прийняла спадщину, звернувшись в червні 2016 року до приватного нотаріуса Царичанського нотаріального округу Кравчук С.В. з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого дідуся.

Проте, постановою приватного нотаріуса Кравчук С.В. від 23.06.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 з підстав наявності спадкоємця ОСОБА_5, місце проживання якої з 23 квітня 2010 року було зареєстроване в будинку разом із спадкодавцем ОСОБА_6, та не надання правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок (а.с. 22-23).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на день відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Поскільки відповідачка ОСОБА_5 на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6 і не подавала нотаріусу заяви про прийняття спадщини, то відповідно до положень ч.1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності спадкодавця ОСОБА_6 на спадковий будинок підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 02.02.1988 року, посвідченого секретарем виконкому Ляшківської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області (а.с. 14), який по діючому на той час законодавству колишньої УРСР відносився до правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на об'єкти нерухомого майна, так як в сільській місцевості на той час документи на право власності на будинки не оформлялись, а лише здійснювався відповідний запис у по господарській книзі сільської ради і відкривався особовий рахунок на забудовника.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року, будинки в сільській місцевості теж не підлягали державній реєстрації в органах БТІ.

Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що речові права на нерухоме майно, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1564 грн. 71 коп., що документально підтверджено (а.с.1).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 224, 225, 226, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 2,960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, що належала за життя померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 19 жовтня 2004 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1564,71 грн. в порядку відшкодування понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження дане рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, тобто після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області Ю.О. Бойко