Справа № 751/631/16-ц Провадження № 22-ц/795/1196/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Косач І. А. Доповідач - Литвиненко І. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_7 «ПРАВЕКС-БАНК» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2016 року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_7 «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в умовах кредитного договору відсутнє зобовязання ОСОБА_5 повідомляти банк про виконання чи не виконання п. 6.1.14 договору щодо добровільного страхування заставного майна. Апелянт зазначає, що станом на 05.11.2009 року банку не було відомо про невиконання позичальником умови укладення договору добровільного страхування нерухомого майна, а тому банк не пропустив трирічний строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.10.2006 року АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») та ОСОБА_5 уклали до 27.10.2026 року кредитний договір № 1176-009/06Р про надання кредиту в сумі 38000 доларів США на споживчі цілі та з метою оплати страхових платежів відповідно договорів страхування нерухомого майна зі сплатою 12 % річних.

Згідно п. 4.1, 9.1 кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 158 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця, а за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Пунктом 6.1.14 кредитного договору передбачено, що протягом строку дії даного договору позичальник має забезпечити страхування майна, переданого в іпотеку банку, відповідно п. 3.1 даного Договору, шляхом укладення щорічно до «27» жовтня (календарний день і місяць укладення кредитного договору) договорів страхування зі страховими компаніями, та не здійснювати дій, направлених на зміну цих умов, а п.9.7. встановлює, що в разі невиконання боржником умов зазначеного пункту строк користування грошовими коштами припиняється достроково, на 10-й день після припинення строку дії договору страхування чи зміні його умов з вини боржника.

ОСОБА_5 25.10.2006 року застрахував іпотечну квартиру в ВАТ СК «ПРАВЕКС-СТРАХУВАННЯ», про що 27.10.2008 року отримав сертифікат № 366154-3 до договору добровільного страхування № МЗЛ 366154 зі строком дії страхового захисту з 27.10.2008 року до 26.10.2009 року.

24.12.2009 року сторони уклали договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 27.10.2006 року щодо реструктуризації боргу, залишивши інші умови договору без змін.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 27.10.2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 1176-009/06Р (а.с. 25-26).

ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» вказує на те, що ОСОБА_5 не виконував належним чином грошові зобовязання за кредитними договором, останній платіж ним був сплачений по кредиту 15.06.2009 року, по процентах 19.07.2010 року, у звязку з чим станом на 29.05.2015 року виникла заборгованість, а тому ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_5 54 630,95 доларів США заборгованості за кредитним договором, що складається з: 33102 доларів США заборгованості за кредитом, 21528,95 доларів США заборгованості за процентами.

ОСОБА_5 подав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності (а.с.58-62).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду після спливу позовної давності, так як дія кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_5, була припинена достроково 5.11.2009 року у звязку з припиненням дії договору страхування іпотечного майна.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та положенням глави 19 ЦК України.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в умовах кредитного договору відсутнє зобовязання ОСОБА_5 повідомляти банк про виконання чи не виконання обовязку щодо добровільного страхування або надавати будь-які документи в підтвердження даної обставини, не відповідають дійсності, так як п.6.1.14. кредитного договору містить вказівку про те, що боржник зобовязаний щорічно до «27» жовтня письмово узгоджувати з банком умови договору страхування зі страховою компанією, яку визначить банк.

Крім того, п.1.6. визначає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником умов п.6.1.14. договору, в частині щорічного укладання договорів страхування нерухомого майна, боржник доручає банку укладати договори страхування на умовах, визначених банком, а також робити оплату страхових платежів у строки, в розмірі і на умовах, передбачених договорами страхування. Пунктом 6.1.15. передбачений обовязок боржника видати довіреність банку і/чи іншій особі, визначеній банком, на виконання дій, передбачених п.6.1.14. А п.5.1.3. визначив як обовязок банку аналізувати кредитоспроможність боржника, перевіряти забезпеченість кредиту.

Наведене свідчить про те, що не тільки ОСОБА_5 був зобовязаний щорічно до «27» жовтня звертатися до банку за узгодженням умов договору страхування іпотечного майна і визначенням страхової компанії, але і банк зобовязаний був контролювати укладення ОСОБА_5 договорів страхування іпотечного майна, що є забезпеченням кредиту.

Доводи апеляційної скарги про переривання перебігу позовної давності через можливе знаходження відповідача в складі Збройних Сил України, не ґрунтується на доказах.

Частиною 1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обовязку. Оплата боргу боржником по кредиту 15.06.2009 року і по процентах 19.07.2010 року перервала перебіг позовної давності, але станом на день звернення до суду 21.01.2016 року позовна давність закінчилась.

Твердження апелянта про те, що банк дізнався про не укладення договорів страхування іпотечного майна лише після звернення з позовом 21.01.2016 року спростовуються ч.1 ст.261 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Банк міг довідатися про порушення свого права через 10 днів після закінчення дії договору добровільного страхування, тобто 05.11.2009 року.

Відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших підстав для скасування рішення суду ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» не вказує.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_7 «ПРАВЕКС-БАНК» відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: