Справа № 308/5060/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф.,

суддів Бисаги Т.Ю., Власова С.О.,

при секретарі Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка на підставі довіреності представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 березня 2016 року по за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення коштів посилаючись на те, що з 2003 року вона являється клієнтом споживачем банківських послуг відповідача по обслуговування поточного карткового банківського рахунку «Зарплатний проект», а саме має банківську картку № 5168 7572 9092 2501 на яку в рамках зарплатного проекту укладеного між її роботодавцем Обласною стоматологічною поліклінікою та ПАТ КБ «ПриватБанк» зараховується її заробітна плата. У звязку з досягненням пенсійного віку у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачем було відкрито поточний рахунок для зарахування пенсії з виготовленням пластикової картки № 5168 7572 0926 4607 для виплат. Починаючи з січня 2015 відповідач не виконує взятих на себе зобовязань по видачі готівкових коштів з банківських рахунків позивача, а саме заробітної плати та пенсії, які відповідно до укладених договорів між роботодавцем та відповідно Пенсійним фондом зараховані на карткові банківські рахунки. Відтак, відповідач не виплачує позивачу кошти в сумі 5846,01 грн. з яких: 4 425,31 грн. нарахована заробітна плата, 1420,70 грн. нарахована пенсія. Із листа відповіді відповідача на звернення ОСОБА_2, останній стало відомо, що кошти на вище зазначених рахунках заблоковані у звязку з наявністю заборгованості в сумі 141 465,20 грн. Дана заборгованість являє собою борг, що виник в звязку з обслуговуванням карткового зарплатного рахунку. Позивач просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 6871,76 грн. Зазначеним рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено. ОСОБА_2 не погодилась з цим рішенням, порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права. Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги апелянта зводяться до твердження того, що: долученими до матеріалів справи листами-відповідями відповідача та чеками про відхилення трансакції у банкоматах про видачу готівкових коштів з рахунків позивача чітко підтверджується обмеження апелянта на вільне розпорядження власними коштами; а безпосередньо останнім листом Банку від 21.01.2016 року в якому чітко зазначено, що припинив обслуговування поточних рахунків позивача без видачі коштів останньому; також Банком не спростовано доводів позивача про те, що між сторонами по справі відкривалися відповідні рахунки та грошові кошти були зараховані до Банку; крім того, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження припинення відповідних зобовязань у звязку з їх виконанням, шляхом виплати позивачу.

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 було оформлено банківську карту № 922501, для зарахування заробітної плати, яка згодом була замінена на № 423763 та карту № 264607 для зарахування пенсії. Згідно виписки станом на 07 квітня 2015 року залишок коштів на зарплатній картці № 922501 становить 4425,31 грн., а на карті № 264607 1420,70 грн. Таким чином, на вищевказаних рахунках знаходяться кошти на загальну суму 5846,01 грн., що підтверджується відповідними виписками по рахунку, наданими банком. Як вбачається з виписок по картрахункам 423763 та 264607 Банк належним чином виконує взяті на себе зобовязання щодо зарахування надходжень та видачі коштів клієнта. З листа-відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.03.2015 за вихідним № 20.1.0.0/7-20150224/4947 не вбачається, ні що кошти на рахунках423763, 264607 заблоковані, ні причинно-наслідкового звязку з наявністю заборгованості в сумі 141465,20 грн. Натомість у данному листі-відповіді відповідач зазначає що причиною виникнення заборгованості по рахунку 0112, є наступне. У грудні 2014 р. позивач за допомогою електронного платіжного засобу з картки 423763 в національній валюті проводили розрахунки в іноземних магазинах /Інтернеті або банкоматі. При проведенні операції в іноземних магазинах/ Інтернеті/банкоматі, банк еквайр, який обслуговує магазин/торгову точку/банкомат , конвертує гривні в валюту на своїй стороні та за свої встановленим курсом. Враховуючи специфіку взаєморозрахунків українських банків з платіжними системами, про оплаті покупок, український Банк-емітент вимушений виходити на міжбанківський валютний ринок та знову конвертувати національну валюту в іноземному для розрахунку з банком еквайєром за проведену Клієнтом операцію. Саме через це сума, яка реально списується з квартири, була значно нижчою, ніж та сума, яку банк емітент відшкодував банку еквайєру через платіжну систему. З урахування даного факту Банк зазнав значних матеріальних збитків. Відповідно до п.1.1.2.1.11 Умов та правил, у разі виникнення заборгованості власника по картрахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках Клієнт зобовязується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. Отже, заборгованість в розмірі 141 465,20 грн. це фактичний перерахунок сум проведених позивачем операцій за відкорегованим курсом. Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем не доведено факту надання ним розпорядження відповідачу, ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо перерахування чи видачі коштів, що знаходяться на картрахунках 922501, 264607, та блокування банком даних картрахунків. Всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надав доказів порушення відповідачем умов договору та доказів того, що спірні операції з карткою відбулись внаслідок винних дій працівників останнього, то колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення вимог позову є законним та обґрунтованим.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і обєктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 березня 2016 року по даній справі залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :