Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/478/15-ц

Провадження №2/377/347/16

07 грудня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі представника відповідача ОСОБА_1, за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (представник неповнолітнього ОСОБА_4) про стягнення заборгованості за договором,

У С Т А Н О В И В:

21 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідачів з вимогами стягнути заборгованість за договором від 05.12.2012року за № 0 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу у розмірі 129685 грн. 76 коп., а саме з: ОСОБА_2 - у розмірі 97264 грн. 32 коп.; ОСОБА_3 - у розмірі 32421 грн. 44 коп. Позивач стверджував, що на підставі вказаного договору надав позичальнику ОСОБА_5 споживчий кредит на купівлю транспортного засобу на суму 141379,62 грн., який він зобов'язався повернути та сплатити проценти шляхом сплати ануїтентних щомісячних платежів у розмірі 1684,00 грн. у строк до 05.06.2014 р., а з 06.06.2014 р. у розмірі 4045,00 грн., але у будь-якому випадку не пізніше 05.12.2019 р., якщо не буде встановлений інший термін. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальник передав у заставу автомобіль СНЕVROLET CRUZE, 2012 р.в., державний номер НОМЕР_1, вартістю 161500,00 грн.. 22 травня 2013 року позичальник ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишилася заборгованість по кредиту у розмірі 129685,15 грн. та процентах у розмірі 0,61 грн., нарахованих не несплачених до дня його смерті. Банк направив до Славутицької міської державної нотаріальної контори вимоги до спадкоємців від 10.09.2013р. про необхідність погашення заборгованості спадкодавця. Листом від 25.06.2014 р. Славутицька міська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа. Спадкоємцями померлого є його сини ОСОБА_3 на 1/4 частку майна і ОСОБА_2 - на 3/4 частки майна. Виходячи з цього, відповідачі повинні задовольнити вимоги кредитора у відповідних частках.

До суду представник позивача не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за відсутності їх за наявними доказами.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2, нез,явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, відповідно його заперечень він заявлені позовні вимоги не визнає, оскільки виходячи до обсягу спадкового майна входить лише ? частка автомобіля, оскільки інша 1/2 частка належить дружині спадкодавця ОСОБА_2. Від виконання обов'язку він не ухиляється, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину і тому не знає вартості успадкованого майна, в межах якої він повинен задовольнити вимоги позивача як кредитора.

Його представник адвокат ОСОБА_1, позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Обставини, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором і спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадщини, наявність та розмір спадкового майна, невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, пред'явлення позову в межах строку, визначеного законодавством. Суд у відповідності до вимог ст.ст. 212 - 214 ЦПК України повинен з'ясувати, яке майно увійшло до складу спадщини; вартість спадкового майна; для того, щоб визначитись із характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами та правовою нормою, яка підлягає до застосування. По даний час, за спадковою справою, відкритою на батька ОСОБА_5, не було подано жодних документів стосовно майна, яке залишилося як спадщина після його смерті, що позбавляє можливості визначити його розмір та вартість з метою вирішення спірного питання - межі вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців. Його довіритель не має будь - яких оригіналів документів стосовно майна, яке залишилося як спадщина після смерті його батька, йому невідомо, яке майно та якої вартості може бути отримано його довірителем у спадщину. Тому просив суд відмовити у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до його довірителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, що був укладений за життя його батьком з банком.

Представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_3, - ОСОБА_2, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд встановив, що ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк) і ОСОБА_5 (далі Позичальник) уклали договір № 0 від 05 грудня 2012 року, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит на купівлю автомобіля на суму 141379,52 грн., який він зобов'язався повернути та сплатити проценти шляхом сплати ануїтентних щомісячних платежів у розмірі 1684,00 грн. у строк до 05.06.2014 р., а з 06.06.2014 р. у розмірі 4045,00 грн., але у будь-якому випадку не пізніше 05.12.2019 р. відповідно до Графіка (Додаток 1), якщо не буде встановлений інший термін.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором споживчого кредиту між сторонами 05 грудня 2012 року було укладено договір застави транспортного засобу № 0, за умовами якого заставодавець передає в заставу рухоме майно - транспортний засіб марка СНЕVROLET CRUZE, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 161500,00 грн., який належить позичальнику на праві власності.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер 22 травня 2013 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом станом на 14.04.2015 року залишок заборгованості ОСОБА_5 за кредитом становить 129685,15 грн., який рахується з 07.05.2013року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом станом на 14.04.2015 року залишок заборгованості ОСОБА_5 по процентах за користування кредитом становить 0,61 грн., який рахується з 07.05.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно правила ч.1 ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилом ч. 2 цієї статті часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

За правилом ч.2 цієї статті кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З матеріалів справи з'ясовано, що 10 вересня 2013 року позивач надіслав до Славутицької міської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців боржника на суму 129685,76 грн., яка отримана адресатом 13.09.2013р.

Крім того, позивач надіслав аналогічну вимогу до спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка отримана адресатами 19.09.2013р..

Листом від 25.06.2014 р. № 338/02/14, отриманим позивачем 03.07.2014 р. за вх. № 30-91/2009, завідувач Славутицької міської державної нотаріальної контори повідомила позивача, що після смерті ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа № 50/2013:

З оглянутої копії спадкової справи вбачається, що:

1)Спадкоємцями померлого є його сини:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, - на 1/4 частину спадкового майна; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, - на 3/4 частки спадкового майна.

2)Заяви про відмову від прийняття спадщини подали:

мати померлого - ОСОБА_6 на користь сина померлого

ОСОБА_2;

син померлого - ОСОБА_7 на користь сина померлого

ОСОБА_2;

дружина померлого - ОСОБА_4.

3)3 вимогою ознайомлені: законний представник спадкоємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які звернулися до нотаріальної контори особисто.

4)Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися.

Посилаючись на п. 27 постанови Пленуму Верхового Суду України від 3005.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 1296 ЦК України, банк вважає, що відповідачі особами, які прийняли спадщину свого батька ОСОБА_5, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє їх як спадкоємців права на спадщину. Саме виходячи з такої позиції позивач і просить задовольнити його вимоги до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 97 264 гривень 32 копійок та судового бору в розмірі 972 гривні 62 копійки.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вимоги банку безпідставні та передчасні, є такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступних обставин.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи своєю ухвалою від 07 вересня 2016 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 08 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року, з посиланням на норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини (ст.ст. 1218, 128 - 1282 ЦК України), чітко вказав на підстави скасування судових рішень - порушення судом першої та другої інстанції вимог ст.ст. 1281 - 1282 ЦК України, ст. ст. 303, 315 ЦПК України всупереч наявним у матеріалах справи письмовим доказам - пред'явлення банком претензії щодо наявності заборгованості спадкодавця за кредитним договором 10 вересня 2013 року у межах строку визначеного законом. Будь - яких інших підстав скасування судових рішень в ухвалі суду касаційної інстанції не зазначено.

Наявність вищевказаного рішення суду касаційної інстанції не знімає обов'язку суду під час нового розгляду справи перевірити обгрунтованність підстав, за якими банк пред'явив вимоги до відповідачів як спадкоємців стосовно зазначеного предмету спору. При цьому суд повинен керуватися нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та надати відповідну правову оцінку доказам, наданим сторонами у справі, з врахуванням їх належності та допустимості відповідно до вимог процесуального закону.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. З ст. 1269 України).

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Обставини, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором і спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадщини, наявність та розмір спадкового майна, невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, пред'явлення позову в межах строку, визначеного законодавством.

Тому суд у відповідності до вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України повинен з'ясувати, яке майно увійшло до складу спадщини; вартість спадкового майна; для того, щоб визначитись із характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами та правовою нормою, яка підлягає до застосування.

З оглянутої спадково є справи вбачається, що на момент розгляду даної цивільної справи, за спадковою справою, відкритою на ОСОБА_5, не було подано жодних документів стосовно майна, яке залишилося як спадщина після його смерті, що позбавляє можливості визначити його розмір та вартість з метою вирішення спірного питання - межі вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Досліджені у суді докази не дають можливості суду встановити яке майно залишилося як спадщина після смерті ОСОБА_5, що позбавляє можливості визначити його розмір та вартість з метою вирішення спірного питання, оскільки спадкоємці відповідають в межах вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців, проте доказів на обґрунтування своїх позовних вимог банком суду не надано. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст.218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором від 05.12.2012 року №0 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які брали участь у справі але не були присутні при його проголошенні у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко