Провадження 4-с/485/9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Устіченка К.І.,

при секретарі Коренець Н.А.,

за участі скаржниці - ОСОБА_1,

представника Снігурівського РВ ДВС - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2016 року заявниця звернулася до суду з скаргою, в якій зазначила, що вона є боржником по сплаті заборгованості за кредитним договором за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року.

18 червня 2015 року державний виконавець ВДВС Снігурівського РУЮ відкрив виконавче провадження за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" з виконання виконавчого листа, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області 05 травня 2015 року про стягнення з заявниці на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 19023,76грн.

В рамках виконання вказаного виконавчого провадження 22 грудня 2015 року старший державний виконавець ВДВС Снігурівського РУЮ ОСОБА_3 виніс постанову, згідно якої наклав арешт на кошти, що містяться на рахунках у ВАТ "Державний ощадний банк України".

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження і про накладення арешту на рахунки у банку заявниця не отримувала і про дії щодо виконання виконавчого листа їй нічого не було відомо.

Враховуючи, що вона не знала про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого документа і про арешт на рахунку у банку, вважає, що такими діями державний виконавець порушив її права, а тому просила суд поновити строк на подачу скарги та визнати дії посадової особи органу виконавчої влади неправомірними та скасувати постанову старшого державного виконавця про арешт коштів боржника від 22 грудня 2015 року.

В судовому засіданні заявниця скаргу підтримала у повному обсязі та пояснила, що про виконавчий лист і виконавче провадження з його виконання дізналася у березні 2016 року у ВДВС Снігурівського РУЮ, але своєчасно звернутися з скаргою не мала можливості з поважних причин, так як доглядає за матір"ю-інвалідом та іншою особою похилого віку. Дії державного виконавця вважає незаконними, так як її не було поставлено до відома про відкриття виконавчого провадження і накладення арешту на майно та кошти.

Представник ВДВС Снігурівського РУЮ скаргу не визнала та просила відмовити у її задоволенні, враховуючи, що скаржниця є боржником по сплаті заборгованості за кредитним договором та пропустила строк на подачу скарги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) рішення, дія або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно у судовому порядку.

Тобто, відповідно до положень цих нормативних актів боржник у виконавчому провадженні має право на оскарження дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання рішення суду та проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа по справі №2/485/232/2015 року, виданого 05.05.2015 року Снігурівським районним судом Миколаївської області, з ОСОБА_1 стягнуто 18780грн.16коп. заборгованості за кредитним договором та 243грн.60коп. судового збору (а.с.36-39).

16 червня 2015 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до ВДВС Снігурівського РУЮ з заявою про примусове виконання виконавчого документа.

18 червня 2015 року старший державний виконавець ВДВС Снігурівського РУЮ ОСОБА_3 відкрив виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася на адресу боржниці ОСОБА_1

Відкриваючи виконавче провадження у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (ст.25 Закону України "Про виконавче провадження").

В постанові від 18 червня 2015 року про відкриття провадження зазначений термін добровільного виконання рішення суду взагалі не встановлено.

22 грудня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Снігурівського РУЮ ОСОБА_3 накладено арешт на кошти, а саме на всі рахунки філії МОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", що належать ОСОБА_1

Суд вважає, що накладаючи арешт на рахунки боржниці у банках державний виконавець порушив її право на добровільне виконання виконавчого документа у встановлений законом термін та її неповідомлення про відкриття виконавчого провадження.

В силу ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як свідчить копія заяви на а.с.68, ОСОБА_1 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження і накладення арешту на рахунок у банку 29 березня 2016 року.

Таким чином, у встановлений законом строк для подачі скарги до суду на дії державного виконавця боржниця пропустила, але суд вважає, що його пропущено з поважних причин, так як заявниця здійснює догляд за матір"ю-інвалідом 11 групи ОСОБА_4 та за інвалідом 1 групи ОСОБА_5-Е.І., а тому суд задовільняє її заяву і поновлює строк подачі скарги на дії державного виконавця.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що під час виконання виконавчого документа державний виконавець ВДВС Снігурівського РУЮ порушив ст.ст.25, 27, 31 Закону України "Про виконавче провадження", а тому скарга грунтується на законі і підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги до суду, як пропущений з поважних причин.

Визнати дії державного виконавця щодо накладення арешту на особовий рахунок ОСОБА_1 неправомірними та зобов"язати державного виконавця ВДВС Снігурівського РУЮ, у провадженні якого перебуває вказане виконавче провадження, скасувати постанову від 22 грудня 2015 року про накладення арешту на рахунок №0451 у ВАТ "Державний ощадний банк України" відділення №10014/094.

Про виконання ухвали суду повідомити суд і заявника не пізніше, ніж у місячний строк, з дня одержання ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5-ти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ