Провадження № 22-ц/779/2333/2016
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Шемрай Н.Б.

сторін: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" (далі - ПАТ КБ "Правекс-Банк") до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

14.09.2015 року ПАТ КБ "Правекс-Банк" звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що між АКБ "Правекс-Банк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Правекс-Банк", та ОСОБА_4 21 липня 2011 року був укладений кредитний договір, за умовами якого Банк надав кредит в розмірі 179 900 грн. , строком до 21.07.2016 року. У зв'язку із неналежним виконанням своїх обов'язків, згідно розрахунку заборгованості, станом на 21.06.2015 року заборгованість по кредиту складає 227 039 грн. 42 коп. та заборгованість по пені в розмірі 107 397 грн. 69 коп.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 21.07.2011 року. За умовами вказаного договору, поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором. Термін дії договорів поруки до 21.07.2019 року.

Просили задовольнити позов. Стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору та суму заборгованості по сплаті пені і процентів за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 334 437 грн. 11 коп. та судовий збір.

22.02.2016 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що згідно розділу 9 кредитного договору № 3329-006/11Р від 21.07.2011 р. передбачений порядок дострокового повернення кредиту.

Зокрема, у п. 9.3. кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення в позичальника прострочення по погашенню заборгованості за кредитом та/або по сплаті процентів за користування кредитом, банк має право припинити строк користування кредитними коштами, достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування коштами банк письмово повідомляє позичальника.

Згідно із розрахунком заборгованості долученим позивачем ОСОБА_4 останній платіж на погашення тіла кредиту вніс 28.03.2012 року у сумі 16 223,42 гривень.

З 2012 року банк до поручителя вимог не пред'являв. Тільки у серпні 2015 року, тобто більше, як через 6 місяців після настання строку виконання вказаного кредитного зобов'язання, банк звернувся до відповідачів з позовом про стягнення заборгованості.

Крім того, банком не надано доказів виконання позичальником п. 6.1.20 кредитного договору, у відповідності до якого було встановлено, що позичальник зобов'язується протягом строку дії даного договору забезпечити страхування майна, переданого в заставу банку, відповідно до умов даного договору шляхом укладання щорічно договорів страхування зі страховими компаніями, визначеними банком, а також письмово погоджувати умови договору страхування та не вчиняти дій, направлених на зміну цих умов.

Разом з тим, у відповідності до п п. 9.3. кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення в позичальника прострочення по погашенню заборгованості за кредитом та/або по сплаті процентів за користування кредитом, банк має право припинити строк користування кредитними коштами, достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування коштами банк письмово повідомляє позичальника.

Відсутність наданих банком доказів належного виконання позичальником п. 6.1.9 таким чином, свідчить, що договір кредиту автоматично припинився достроково на 10-й день після припинення ймовірного договору (договорів) страхування для звернення з вимогою до поручителя почався з часу неукладення договору страхування. Це в свою чергу, впливає, як на час припинення поруки, оскільки шестимісячний строк, так і на застосування строку позовної давності у відношенні боржника.

Просять визнати договір поруки № 3329-006/11Р від 21.07.2011 року припиненим.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 25 лютого 2016 року об'єднано в одне провадження позовну заяву ПАТ КБ "Правекс-Банк" із зустрічною позовною заявою ОСОБА_2.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12.04.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно в користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" 217 113 грн. 71 коп. заборгованості за кредитним договором та судовий збір. В решті позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Зазначив, що в п. 9.3. кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення в позичальника прострочення по погашенню заборгованості за кредитом та/або по сплаті процентів за користування кредитом, банк має право припинити строк користування кредитними коштами, достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування коштами банк письмово повідомляє позичальника.

Згідно із розрахунком заборгованості долученим позивачем ОСОБА_4 останній платіж на погашення тіла кредиту вніс 28.03.2012 року у сумі 16 223,42 гривень. Наступний платіж повинен був внести до 31.04.2012 року. Оскільки такого платежу не було проведено, то користування кредитними коштами достроково було припинено через 10 днів. Тобто, з 11.05.2012 року у позивача виникло право достроково повернути кредит. Порука та зобов'язання з поруки припиняються у зв'язку зі спливом строку зобов'язання, якщо кредитор протягом шести місяців не пред'явив вимоги до поручителя.

Виходячи з цього, Банк мав право пред'явити позов до ОСОБА_2, як поручителя, протягом шести місяців з часу виникнення права на дострокове повернення кредиту, тобто, до 11.11.2012 року. Однак, звернувся до суду із позовом тільки у серпні 2015 року.

Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги доводи представника відповідача, оскільки згідно п.3.1 Договору поруки, даний договір діє до 21.07.2019 року. Вважає, що така позиція суду є помилковою, оскільки слід відрізняти поняття "термін дії договору" та "строк пред'явлення вимоги до поручителя".

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, а зустрічний позов про визнання поруки припиненою - задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 21 липня 2011 позивач уклав з відповідачем ОСОБА_4 кредитний договір №3329-006/11Р на купівлю автомобіля в розмірі 179 900 грн.

Згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 21 липня 2016 року зі сплатою 14,99 % річних.

У відповідності до п. 4.1. кредитного договору, ПАТ КБ «Правекс-Банк» після укладання договору застави і надання позичальником банку документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку належним чином виконав свої зобов'язання за кредитними договором, надавши ОСОБА_4 кредитні кошти на загальну суму 179 900 грн.

21 липня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно умов якого (п.1.1, 1.2) поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному об'ємі зобов'язань ОСОБА_4, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання ОСОБА_4, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору кредитором в односторонньому порядку.

Згідно п. 2.1 договору поруки поручитель зобов'язується у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором виконати за нього зобов'язання перед кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором.

Згідно поданого позивачем розрахунку, станом на 16.06.2015р. утворилась заборгованість за кредитним договором, а саме:

- сума заборгованості по сплаті основної суми кредиту - 155 907.74 грн.;

- сума заборгованості за процентами - 71 131, 68 грн.;

- сума пені за несвоєчасну сплату кредиту - 67 854, 45 грн.;

- сума пені за несвоєчасне повернення процентів - 39 543.24 грн.

Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України, до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Беручи до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, стягненню підлягають суми, нараховані в межах вищевказаних строків позовної давності до часу пред'явлення позову, а саме: 137 914 грн. заборгованості по сплаті основної суми кредиту та 59 199 грн. 71 коп. заборгованості за процентами. Загальний розмір пені за час річного строку позовної давності становить 42 930 грн. 05 коп. При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо переривання строку позовної давності внаслідок погашення відповідачем 14.11.2012р. 5000 грн. заборгованості по відсотках, оскільки, як видно з розрахунку заборгованості, поданого позивачем, дана сума зарахована на погашення заборгованості по періодичних платежах, яка існувала поза межами строку позовної давності в більшому розмірі. Тому, дана сума не впливає на розмір визначеної судом заборгованості за період строку позовної давності.

Статтею 551 ч. 3 ЦК України передбачено можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд першої інстанції правильно вважає такими, що мають істотне значення, наведені відповідачем обставини, а саме - захворювання відповідача ОСОБА_2 на психічну хворобу та необхідність лікування, що підтверджується випискою з медичної карти, наявність неповнолітньої дитини. Також те, що ОСОБА_2 не працює, що підтверджується копією трудової книжки та свідоцтвом про народження, не має самостійного заробітку, перебуває у скрутному матеріальному становищі, не підтримує сімейні відносини з відповідачем ОСОБА_4, який проживає окремо, не піклується і не забезпечує сім'ю.

Тому, розмір пені, яка підлягає до стягнення, суд першої інстанції правильно зменшив до 20000 грн., та стягнув з відповідачів в користь позивача солідарно 137 914 грн. заборгованості по сплаті основної суми кредиту, 59 199 грн. 71 коп. заборгованості за процентами та 20000 грн. пені, а загалом 217 113 грн. 71 коп.

Судова колегія вважає безпідставними доводи і позовні вимоги зустрічного позову щодо припинення договору поруки, оскільки згідно п.3.1 договору поруки даний договір діє до 21 липня 2019 року.

У відповідності до п.9.3 кредитного договору дострокове припинення строку користування кредитними коштами є правом , а не обов'язком банку. Таким правом позивач не скористався, данних про повідомлення боржника про таке дострокове припинення не встановлено.

Фактів порушення відповідачем ОСОБА_4 умов п. 6.1.8, 6.1.9 кредитного договору щодо страхування заставного автомобіля в судовому засіданні не встановлено. У п. 6.1.9 не йдеться про обов'язок позичальника щорічно укладати договори страхування.

Тому, суд не знаходить підстав для припинення поруки, передбачених ст. 559 ч.4 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а в зустрічному позові слід відмовити..

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко