Справа № 496/3799/16-ц
Провадження № 2/496/1946/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

При секретарі - Камочкіній А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем.

В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не заперечував в судовому засіданні проти позовних вимог, просив шлюб розірвати.

Матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 17.12.1993 року, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №50.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 03.07.2000 року Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 21.

Причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, що погано впливали на виховання їхнього сина. На примирення позивачка не згодна.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,218 ЦПК України ст.ст. 110,112 СК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17.12.1993 року Граденицькою сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 50 - розірвати.

Вважати шлюб між ними розірваним в день набрання зазначеним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення або з дня отримання копії до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Драніков С.М.