Справа № 137/710/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі: секретаря Іванової І.О.,

сторін у справі: ОСОБА_1,

представника Олійника А.П.,

ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права на обов'язкову частку у спадковому майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер її батько ОСОБА_6. За життя ОСОБА_6 склав заповіт, в якому все своє майно, яке до дня смерті належатиме йому заповів своїй дочці - ОСОБА_1 Після його смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по АДРЕСА_2. Після смерті батька позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом на житловий будинок який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 однак отримала відмову по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_6

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області ві 29.03.2016 р. прийнято до провадження зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та об'єднано у одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на спадковий житловий будинок(а.с. 54). Свій позов ОСОБА_3 мотивує тим, що вона також має право на частку житлового будинку по АДРЕСА_4 оскільки померлий ОСОБА_6 є її батьком, та проживав у спільному шлюбі із її матір'ю - ОСОБА_7, котра після смерті чоловіка прийняла частину його спадщини. У свою чергу після смерті матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою для оформлення обов'язкової частки у спадщині оскільки на момент смерті матері вона була особою пенсійного віку, та мала право на обов'язкову частку у спадщині. Просить визнати за нею право на 1/6 частку спадкового житлового будинку та господарських споруд, які розташовані за адресою АДРЕСА_5 (а.с. 48-49). Заявою від 27.04.2016 р. свої вимоги уточнила та просила винести рішення, яким визнати за нею обов'язкову частку у спадщині в розмірі 1/3 частки спадкового майна на житловий будинок (а.с. 102-103).

У судовому засіданні ОСОБА_1 просила позов задовольнити. Пояснила суду, що разом зі своїм чоловіком проживала із батьками та здійснювала за ними догляд, а також спільно з чоловіком та своїм батьком здійснювала будівництво будинку по АДРЕСА_6 с. Бруслинів Літинського району Вінницької області, відносно якого просить встановити за нею право власності. Одночасно хоча була зареєстрована у м. Калинівка Калинівського району Вінницької області, проте і за життя батька, і після його смерті проживала разом із матір'ю, та по даний час продовжує проживати у с. Бруслинів у батьківській хаті.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник А.П. додав, що будинок за вищезгаданою адресою будувався «з нуля». До того ж ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком здійснювала догляд за ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тоді як ОСОБА_3 тільки навідувалась до батьків. Заперечив проти визнання за ОСОБА_3 частки у спірному будинку, проте підчас судових дебатів припустив можливість належності останній після смерті ОСОБА_7 частки у спадковому майні котра становить 7/72.

ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнала вимоги ОСОБА_1 та просила задовольнити її вимоги, оскільки згаданий спірний будинок перебував у спільній власності подружжя, частину якого успадкувала її матір після смерті батька, а вона будучи непрацездатною дитиною на час смерті матері претендує на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не з'явився надавши через канцелярію суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Первинний позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 42).

Представник Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що сільська рада просить справу розглянути без їхнього представника (а.с. 38).

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 свідчив, що будинок по АДРЕСА_6 в с. Бруслинів Літинського району Вінницької області почав будувати чоловік ОСОБА_1 Сам свідок, з його слів, брав участь у будівництві цього будинку. Заперечив участь ОСОБА_3 у будівництві будинку як працею так і коштами. Додав, що після смерті ОСОБА_6 у зазначеному будинку продовжувала жити дружина померлого - ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що на час будівництва існували відносини котрі іменувались «толокою» -коли на допомогу скликались сусіди, родичі та товаришів задля швидкого виконання роботи. Участь у будівництві будинку, як коштами так і працею здійснювала ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком та батьком ОСОБА_6 Також ОСОБА_1 разом з чоловіком розраховувались працею з особами котрі допомагали будувати зазначений будинок. ОСОБА_10 була рідким гостем та не допомагала будувати будинок.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомила, що являється сусідкою спірного житлового будинку та добре знає сім'ю ОСОБА_6 Зазначила, що коли ОСОБА_1 одружилася, то переїхала жити до будинку належного її чоловікові котрий також розташовувався по АДРЕСА_7 Згодом будинок чоловіка продали та за отримані кошти почали будувати будинок на місці старого зруйнованого будинку батьків ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_12, котра являється дочкою ОСОБА_3, пояснила суду, що її матір їздила та навідувала своїх батьків та у неї з ними були нормальні відносини.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Заслухавши пояснення учасників процесу та свідків, дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви відповідачів за первісним позовом, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні з показань учасників процесу, показань свідків, матеріалів позовних заяв , копій запитуваних спадкових справ достовірно встановлено наступне.

Відповідно до запису акту про шлюб по Бруслинівській сільській раді Літинського району Вінницької області за № 8 від 14.06.1954 р., ОСОБА_13 укладає шлюб із ОСОБА_14 (а.с. 176).

Відповідно до показань сторін у справі, допитаних у судовому засіданні свідків та виписок з по господарської книги з № 320-2/21 по № 336-2/21 від 19.04.2016 р. виданих Бруслинівською сільською радою Літинського району Вінницької області (а.с. 82-98), у складі сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувало 4 дітей, з них:

- ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_7 від першого шлюбу;

-ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 - спільні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Бруслинівської сілької ради Літинського району Вінницької області від 26.05.1995 р. ОСОБА_6 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,45 га, яка знаходиться в межах с. Бруслинів в тому числі: для обслуговування житлового будинку -0, 25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,20 га (а.с. 17).

Заповітом від 21.10.1999 р. ОСОБА_6 на випадок своєї смерті робить розпорядження, яким все своє майно, що буде йому належати на день смерті, на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 10).

Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданим 08.08.1971 р. Бруслинівською сільською радою Літинського району Вінницької області, пояснюється зміна прізвища позивача за первісним позовом із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_8 р. помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим ІНФОРМАЦІЯ_8 р. Вербівською сільською радою Літинського району Вінницької області, актовий запис № 29 (а.с. 7).

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за АДРЕСА_2 Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1973 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., веранди літера "а", ганку, веранди літера «а1», ганку, гаражу літера «Б», сараю літера «В», погребу «п/В», вбиральні «Г», сараю «Д», сараю «д», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, криниці № 4 (а.с. 13-16).

Суд враховує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української УРСР у тому числі щодо прийняття спадщини, колом спадкоємців за законом.

Згідно ст. 16 ЗУ «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 Кодексу у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю

подружжя, їх частки визнаються рівними.

При подальшому обрахуванні суд не ставить метою визнання права власності на частки за померлими особами, а намагається зрозуміло обґрунтувати позицію сформовану ним при розгляді справи.

Суд враховує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належало по ? частки домоволодіння, оскільки воно вважалось таким, що нажите подружжям під час спільного проживання.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З показань даних свідками та сторонами у судовому засіданні, виписок з погосподарської книги за № 334-2/21, від 19.04.2016 р. та № 335-2/21, від 19.04.2016 р. виданих Бруслинівською сільською радою Літинського району Вінницької області, встановлено, що дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6 - ОСОБА_7 залишилась проживати та являється головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_5 (а.с. 96-97), що у свою чергу дозволяє стверджувати, що остання прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 своєю заявою до нотаріальної контори за № 782, від 17.11.2000 р. просить видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, тим самим приймаючи спадщину (а.с. 60). Відомості про інших спадкоємців які виявили бажання отримати спадщину у матеріалах спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6 - відсутні (а.с. 59-68). Своїми діями ОСОБА_1 виявила бажання отримати частку батька, яка належала йому за життя у спільному майні подружжя.

Проте ст. 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 були:

1) його дружина ОСОБА_7.(котрій на момент смерті чоловіка було 76 років, тобто була особою пенсійного віку та мала право на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка)

2)дочка ОСОБА_3

3)дочка ОСОБА_1

4)син ОСОБА_5

Тобто при спадкуванні за законом спадове майно ОСОБА_6 підлягало б розподілу на 4 частини, а обов'язкова частка повинна становити не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Тоді обов'язкова частка дружини у майні померлого чоловіка становить (1/2 * 1/4) * 2/3 = 1/12.

Таким чином успадкована ОСОБА_1 після смерті батька у домоволодінні ( за життя матері та за виключенням обов'язкової частки матері(1/12) після смерті батька) становить ? - 1/12 = 5/12, а частка матері у спільному майні подружжя (1/2) разом з обов'язковою часткою після смерті чоловіка (1/12) становить ?+1/12= 7/12.

Заповітом від 21.10.1999 р. ОСОБА_7 на випадок своєї смерті робить таке розпорядження, відповідно до якого все своє майно, що буде їй належати на день смерті, на що вона законно матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 155).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданим 17.03.2015 р. виконавчим комітетом Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 150).

Заявою за № 1141 від 28.08.2015 р., поданою до нотаріальної контори, ОСОБА_1, приймає спадщину після смерті матері (а.с. 150).

Заявою до нотаріальної контори за № 1222 від 11.09.2015 р., ОСОБА_3 приймає обов'язкову частку у спадковому майні після смерті матері (а.с. 154), оскільки відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4, ОСОБА_18 пенсіонер за віком з 23.09.2002 р. (а.с. 29).

Своїми заявами за № 1144 від 28.08.2015 р. та за № 1145 від 28.08.2015 р., котрі надійшли до нотаріальної контри, ОСОБА_5 та ОСОБА_19 відмовились від права на обов'язкову частку у спадщині після смерті своєї матері ОСОБА_7 (а.с. 153).

Суд враховує, що на день смерті ОСОБА_7 відносини спадкування вже регулювались ЦК України, від 16.01.2003 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 були:

1) дочка ОСОБА_19

2)дочка ОСОБА_3

3) син ОСОБА_5

4) дочка ОСОБА_1

Тобто при спадкуванні за законом спадове майно ОСОБА_7.(7/12) підлягало б розподілу на 4 частини, а обов'язкова частка повинна становити половину частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Таким чином обов'язкова частка ОСОБА_3 у майні після померлої матері становить (7/12 *1/4) * 1/2 = 7/96.

Тоді частка ОСОБА_1 у спадковому майні при прийняті спадщини після матері (7/12), за виключенням обов'язкової частки належної ОСОБА_3 (7/96), становить 7/12- 7/96 = 49/96. Проте загальна частка ОСОБА_1 у бидинковолодінні при прийняті спадщини після смерті батька (5/12) та прийнятті спадщини після смерті матері (49/96) становить 5/12+49/96=89/96.

Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Згідноч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, ОСОБА_1 не може нотаріально оформити свої спадкові права, а частина спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відмовились від своєї обов'язкової частки у спадщині, тому суд вважає, що первинний позов слід задовольнити частково. Разом з тим позов ОСОБА_3 також підлягає до часткового зхадволення, оскільки її спадкові права також підлягають захисту.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору(а.с. 1), розмір судових витрат, понесених ОСОБА_1, складає 2163,90 гривень, а тому з ОСОБА_5, Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 слід солідарно стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню на: 89/96, тобто 89/96 від 2163,90 грн. складає (2163,90 грн ? 96 * 89)= 2006 (дві тисячі шість) грн.

Згідно квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених ОСОБА_3, складає 551,20 грн. (а.с. 47), а тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 7/96, тобто 7/96 від 551,20 грн. складає (551,20 грн. ? 96 * 7)= 40 (сорок) грн. 19 коп.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст. 529, 534, 535, 548, 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 16, 1220, 1222, 1223, 1241, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 197, 213-215 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 89/96 частки спадкового майна, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., веранди літера "а", ганку, веранди літера "а1", ганку, гаражу літера "Б", сараю літера "В", погребу "п/В", вбиральні літера "Г", сараю літера "Д", сараю "д", огорожі №1, хвіртки № 2, воріт № 3, криниці №4 та розташоване за адресою: АДРЕСА_5 та рахуються за ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права на обов'язкову частку у спадковому майні задовольнити частково.Визнати за ОСОБА_3 право власності на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7, що скаладається із 7/96 частки житлового будинку літера "А" загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., веранди літера "а", ганку, веранди літера "а1", ганку, гаражу літера "Б", сараю літера "В", погребу "п/В", вбиральні літера "Г", сараю літера "Д", сараю "д", огорожі №1, хвіртки № 2, воріт № 3, криниці №4 та розташоване за адресою: АДРЕСА_5 та рахуються за ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Стягнути солідарно з Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії НОМЕР_5, виданий 16.03.1996 р. Калинівським РВ УМВС у Вінницькій області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії НОМЕР_6, виданим 07.11.2000 р. Калинівським РВ УМВС у Вінницькій області, 2006 (дві тисячі шість) грн. 11 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії НОМЕР_6, виданий 07.11.2000 р. Калинівським РВ УМВС у Вінницькій області, на користь ОСОБА_3, жительки АДРЕСА_1, 40 (сорок) грн. 19 коп. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Зобов'язати Управління Державного казначейства у Літинському районі Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 кошти зі сплати судового збору в розмірі 157,79 (сто п'ятдесят сім) грн. 79 коп., що сплачений згідно квитанції за № 0.0.499763687.1 від 03.02.2016 року в ГУ ДКСУ у Вінницькій області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя : Гопкін П. В.