ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/6050/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивача не з'явилася;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2.) про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 квітня 2010 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року та до повноліття дитини та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року і до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років. Однак після присудження аліментів її матеріальний стан змінився, в зв'язку позивач на підставі положень ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) просить суд збільшити розмір призначених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього сина.

До початку судового розгляду, позивачем подано заяву про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд збільшити розмір призначених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього сина з 500 грн. на 1 200 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Дослідивши подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, враховуючи, що заява подана представником позивача до початку розгляду справи по суті та у відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням наданих позивачем уточнень.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд даної справи проводити за її відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Крім того, просив суд розгляд даної справи проводити за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2010 року було задоволено вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року та до повноліття дитини та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року і до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За змістом чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом, донька сторін ОСОБА_5 повнолітня та досягла 23 річного віку, а ОСОБА_4 є неповнолітнім і навчається в середній загальноосвітній школі.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач зазначає, що визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2010 року розмір аліментів складає 500 грн. на дитину, що є недостатнім для належного його утримання та розвитку.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Виходячи зі змісту вказаних положень Закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

Ухвалюючи рішення від 22.04.2010 року про стягнення з позивача аліментів в визначеному розмірі, суд виходив з положень стст. 182, 184 СК України.

Так, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом, позивач, як одержувача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на даний час погіршилося матеріальне становище, що унеможливлює в повній мірі утримувати спільної з відповідачем дитини, оскільки дитина потребує як фізичного так і духовного розвитку, що зумовлює понесення значних витрат.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 7, 180, 182-184, 192 Сімейного кодексу України, стст. 14, 57, 60, 88, 174, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2010 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500 грн. на 1 200 грн. щомісячно, починаючи від дня набрання даним рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.