Справа № 461/5321/14 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/4645/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів за договором депозитного вкладу та зустрічним позовом ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2 про визнання договорів нікчемними,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 за депозитним договором №2824 від 05.08.2013 року в сумі 4350,00 доларів США, що станом на 24.12.2014 року становило 68599,50 грн. та 4825,46 грн. нарахованих відсотків; за депозитним договором НОМЕР_3 від 18.08.2013 року - 3832,00 доларів США, що станом на 24.12.2014 року становило 60241,40 грн., 4237,53 грн. нарахованих відсотків та 500,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 138403,89 грн.

Стягнуто з Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави 1384,03 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про визнання договорів нікчемними - відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Державний ощадний банк України».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що заява на прихід готівки від 15.08.2013 року та 18.09.2013 року за своєю суттю відповідають вимогам нормативних актів НБУ є помилковими та суперечить інструкціям НБУ №174 та 492 та ч. 1 ст. 1059 ЦК України, та не можуть вважатись належними та допустимими доказами, що підтверджують факт внесення коштів на вкладний рахунок. Натомість, банком долучено до матеріалів справи копії касових журналів за операційні дні 05.08.2013 року та 18.09.2013 року, що відображають надходження до банку за усіма касовими операціями цих операційних днів, в конкретному відділенні, та з яких вбачається, що ні 05.08.2013 року сума в розмірі 4350 доларів США, ні 18.09.2013 року сума в розмірі 3820 доларів США до каси банку не вносилась. Крім того, оскаржуване рішення не відповідає позиції Вищого спеціалізованого суду України, яка викладена в листі №10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 року, п. 10 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів», наявній судовій практиці, правовим позиціям викладеним в постанові Верховного суду України від 29.10.2014 року, постановам Верховного суду України від 25.04.2012 року №6-20цс12; від 06.06.2012 року №6-17цс12. Суд дійшов помилкового висновку про виникнення між позивачем та банком договірних відносин за банківським вкладом, оскільки договори НОМЕР_4 від 05.08.2013 року та НОМЕР_3 від 18.09.2013 року фактично не були укладені у зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку щодо внесення коштів на вкладні рахунки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний позов АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі (статті 1059 ЦК України). Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно п. 2.9. Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Матеріалами справи встановлено, що 05 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та АТ «Ощадбанк», було укладено договір вкладу № НОМЕР_4, згідно якого банк прийняв на депозитний рахунок 4350,00 доларів США строком на тринадцять місяців з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2014 року з встановленою процентною ставкою у розмірі 6,5% річних. 18 вересня 2013 року позивач та АТ «Ощадбанк» уклали ще один договір вкладу № НОМЕР_3 від 18 вересня 2013 року, згідно якого банк прийняв на депозитний рахунок 3820,00 доларів США строком на тринадцять місяців з кінцевим терміном повернення 18 жовтня 2014 року з встановленою процентною ставкою у розмірі 6,5% річних.

На підтвердження внесення ОСОБА_2 грошових сум до банківської установи, відповідач видав заяву на прихід готівки №123047 від 05 серпня 2013 року та заяву на видачу готівки №1263047 від 18 вересня 2013 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення районний суд прийшов до вірного висновку про те, що, заява на прихід готівки №123047 від 05 серпня 2013 року та заява на видачу готівки №1263047 від 18 вересня 2013 року відповідають вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, їх зміст свідчить про те, що платник ОСОБА_2 вніс на депозитний рахунок у банку кошти у розмірі 4350,00 доларів США та 3820,00 доларів США. Ці фінансові документи підписані як вкладником, так і уповноваженою особою банку. Таким чином, основні і необхідні реквізити даних документів додержані, а отже встановлено факт укладення Договору №824 на вклад «Депозитний» від 05 серпня 2013 року, Договору НОМЕР_3 на вклад «Депозитний» від 18 вересня 2013 року.

При цьому районний суд урахував постанову судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 25.04.2012 року у справі № 6-20цс12.

Крім того, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2014 року, ухваленим у справі № 2/461/1556/14ц за позовом ОСОБА_3 ( дружини позивача) до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відособленого безбалансового відділення №10013/0289 філії Львівського обласного правління АТ «Ощадбанк» про розірвання договорів банківського вкладу, стягнення грошових сум, за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відособленого безбалансового відділення Іванівни про визнання договорів нікчемними, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Розірвано договори на вклад «Депозитний» НОМЕР_1 від 05.08.2013 року та НОМЕР_2 від 08.09.2013 року, укладені між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України». Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 за договором НОМЕР_1 від 05.08.2013 року вклад в сумі 4350 доларів США (за курсом НБУ - 49894,5 грн.) і 2470,12 грн. процентів на вклад, а за договором НОМЕР_2 від 18.09.2013 року - вклад в сумі 3820 доларів США (за курсом НБУ - 43815,4 грн.) і 1825,84 грн. процентів на вклад. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання договорів на вклад «Депозитний» НОМЕР_1 від 05.08.2013 року та НОМЕР_2 від 18.09.2013 року нікчемними.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк» у справі № 2/461/1556/14ц відхилено. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2015 рокузалишено без змін.

Залишаючи без змін зазначені судові рішення, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд дослідив докази у справі і дав їм належну правову оцінку, вірно виходив з того, що сторони спірних правочинів дотрималися їх письмової форми у спосіб, визначений ч.1 ст.1059 ЦК України та що внаслідок відмови банку виконувати свої зобов»язання за договорами банківського вкладу, ОСОБА_3 значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні цих договорів, а тому наявні підстави для розірвання вказаних договорів відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Колегією суддів оглянуто в судовому засіданні матеріали справи Галицького районного суду м. Львова від 17 жовтня 2014 року № 2/461/1556/14ц, яка витребовувалася за клопотанням ОСОБА_2, зокрема аркуші справи 9 та 12, на яких знаходяться ксерокопії заяв на прихід та видачу готівки, видані на ім»я ОСОБА_3, які є ідентичними, тим, що знаходяться у справі, рішення у якій переглядається (а.с.7,10 т.1). Крім того, вказані заяви про прихід і видачу готівки датовані одними і тими ж числами 05 серпня 2013 року та 18 вересня 2013 року, оскільки подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в один день внесли кошти за договором банківського вкладу.

З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Крайник Н.П.

Судді: Мельничук О.Я.

Савуляк Р.В.