Справа № 462/4303/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем, який уклали 24.10.1998 року, в якому у них народилося двоє доньок: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Незважаючи на те, що з відповідачем вони проживають разом, однак відповідач останні місяці кошти на утримання доньок не надає, хоча доньки потребують коштів на їхнє утримання, в тому числі додаткових. Зазначила, що відповідач працює, отримує дохід, інших утриманців не має, а отже має можливість ьа обов'язок допомагати донькам. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності /а.с.58/, позовні вимоги підтримали, покликалась на мотиви наведені в ньому, при цьому позивач зазначила, що вони з відповідачем проживають разом, однак припинили подружні відносини, шлюб не розірвано, але вона самостійно утримує сім'ю, хоча її заробітної плати не вистарчає на оплату комунальних платежів, купівлю харчування та одягу, а окрім цього оплату за послуги репетиторів для доньки. Просить позов задовольнити.

Не погоджуючись із позовними вимогами відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 кошти на навчання доньок, які внесені на депозитні рахунки, а саме: ОСОБА_3 в розмірі ? частини отриманих ОСОБА_1 доходів від відчуження частки квартири та спадкового майна, але не менше суми, необхідної для закінчення дочкою школи, оплати послуг репетиторів (або підготовчих курсів), витрат на випускний вечір та 4 роки навчання на платному відділенні ВНЗ IV-го рівня акредитації та ОСОБА_4 в розмірі ? частини отриманих ОСОБА_1 доходів від відчуження частки квартири та спадкового майна, але не менше суми, необхідної для закінчення дочкою школи, оплати послуг репетиторів (або підготовчих курсів), витрат на випускний вечір та 4 роки навчання на платному відділенні ВНЗ IV-го рівня акредитації. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що усі роки спільного проживання більшість витрат на утримання сім'ї - щоденні потреби, комунальні послуги, кредит на квартиру, навчання доньок, відпочинок оплачував він зі своєї зарплати та підробітків, а той час як ОСОБА_1 особисті кошти фактично подарувала родичам та витрачала на свої потреби. Додатково пояснив, що він приносить гроші та залишає в квартирі, а доньки самі беруть необхідну для них кількість грошей.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.10.1998 року /а.с.6/, в шлюбі мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7, 8/.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони разом з дітьми зареєстровані та проживають на АДРЕСА_1 /а.с.9/.

Також встановлено, що відповідач працює науковим співробітником Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, при цьому як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 інвалідом не визнаний, утриманців, крім спільних з позивачем дітей, не має.

Згідно довідки про доходи №11769/06-37 від 21.10.2016 року ОСОБА_1 працює головним спеціалістом в управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова та її загальний дохід за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року становить 27333,24 грн., інших доходів не має /а.с.67/.

Як встановлено, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення їхніх дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України, частказаробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст.ст. 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що прожитковий мінімум з 01.05.2016 року на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1531 грн.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні з травня 2016 року для дитини віком від 6 до 18 роківскладає 459,30 грн.

При цьому, суд критично ставиться до покликань ОСОБА_2 про те, що він надає кошти на утримання доньок, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дітей, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об'єктивнимз огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати, відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Щодо зустрічного позову, поданого ОСОБА_2, то такий задоволенню не підлягає з огляду на те, що позов є необґрунтованим, судом не здобуто, а позивачем не наведено та не додано жодних належних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог. Звертає на себе увагу той факт, що відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов на заперечення сплати аліментів, просить стягнути з ОСОБА_1 кошти, які вона начебто може отримати від продажу спадщини після смерті батька, однак такі обґрунтування до позову про стягнення аліментів значення не має. Суд звертає увагу на те, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а вимоги про стягнення коштів, які позивач ОСОБА_1 може отримати від продажу спадщини, не має відношення до позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання спільних дітей та обґрунтування зустрічного позову.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена.

Керуючись ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, /ідентифікаційний номер - НОМЕР_1/, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, /ідентифікаційний номер - НОМЕР_2/ на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 /п'ятсот п'ятдесят одну/ гривню 20 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський