РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 державна нотаріальна контора Запорізької області, ОСОБА_5, про тлумачення заповіту, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, про тлумачення заповіту. В позовній заяві позивачка вказує, що 05 січня 2014 року померла її баба ОСОБА_6. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою с. Підгірне Василівського району Запорізької області по вул. Чкалова б.170 та земельної ділянки площею 12,14 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія І-ЗП №064867, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів 18 серпня 2000 року за № 273. 06 вересня 2010 року ОСОБА_1 зробила заповідальне розпорядження, яким належний їй житловий будинок, який знаходиться в с. Підгірне вул. Чкалова, 170 Василівського району Запорізької області заповіла ОСОБА_7, яка народилась в с. Сургут Тюменської області; земельну частку (пай) розміром 12,14 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ЗП № 064867, виданого Василівського районною радою народних депутатів 18 серпня 2000 року за № 273 заповіла ОСОБА_1, яка народилась 15 серпня 1990 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області та ОСОБА_8, яка народилась 14 липня 1963 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області. Після смерті спадкодавця позивачка з ОСОБА_5 вчасно вступили у спадщину. ОСОБА_8 пропустила строк для подачі заяви для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. Їхній батько, спадкоємець першої черги за законом, пропустив строк для подачі заяви для прийняття спадщини, однак на підставі ст.1271 за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу та вважається таким, що вступив у спадщину за законом. Оскільки, ОСОБА_8 пропустила строк для прийняття спадщини та написала і нотаріально посвідчила заяву, що не матиме в майбутньому претензій щодо своєї частки у спадщині за заповітом, так як не має наміру просити додатковий строк для прийняття спадщини, батько позивачки успадковує частку за законом, яка залишилась не успадкована за заповітом спадкоємицею ОСОБА_8 Однак, між ними виник спір щодо розміру часток у спадщині за заповітом щодо земельної ділянки. Позивачка вважає, що за заповітом вони з батьком ОСОБА_2 повинні успадкувати земельну ділянку в рівних частках, а саме по 1/2 частці земельної ділянки кожному, а батько вважає, що згідно заповіту вони є співвласниками всієї земельної ділянки. Тому, у зв'язку зі спором виникла необхідність у тлумаченні заповіту.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд постановити рішення про тлумачення змісту заповіту ОСОБА_6, посвідченого 06 вересня 2010 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №47, яким визнати, що справжньою волею заповідача ОСОБА_6 було волевиявлення, яким вона після своєї смерті земельну ділянку площею 12,14 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, і яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ЗП № 064867, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів 18 серпня 2000 року за № 273, заповіла ОСОБА_1, яка народилась 15 серпня 1990 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області та ОСОБА_8, яка народилась 14 липня 1963 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області в рівних частинах, тобто по 1/2 частці кожному.

У судове засідання представник позивачки адвокат ОСОБА_9 та позивачка ОСОБА_1 не зявилися. Представник позивачки надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки ОСОБА_1, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов за підставами, що викладені у письмовій формі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, також надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При цьому, частина 2 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

В судовому засіданні встановлено, що 05 січня 2014 року померла баба позивачки ОСОБА_6. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою с. Підгірне Василівського району Запорізької області по вул. Чкалова б.170 та земельної ділянки площею 12,14 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія І-ЗП №064867, виданого Василівського районною радою народних депутатів 18 серпня 2000 року за № 273.

06 вересня 2010 року ОСОБА_1 зробила заповідальне розпорядження, яким належний їй житловий будинок, який знаходиться в с. Підгірне вул. Чкалова, 170 Василівського району Запорізької області заповіла ОСОБА_7, яка народилась в с. Сургут Тюменської області; земельну частку (пай) розміром 12,14 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ЗП № 064867, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів 18 серпня 2000 року за №273 заповіла ОСОБА_1, яка народилась 15 серпня 1990 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області та ОСОБА_8, яка народилась 14 липня 1963 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області.

Після смерті спадкодавця позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вчасно вступили у спадщину. ОСОБА_8 пропустила строк для подачі заяви для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. Їхній батько, спадкоємець першої черги за законом, пропустив строк для подачі заяви для прийняття спадщини, однак на підставі ст.1271 за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу та вважається таким, що вступив у спадщину за законом.

Оскільки, ОСОБА_8 пропустила строк для прийняття спадщини та написала і нотаріально посвідчила заяву, що не матиме в майбутньому претензій щодо своєї частки у спадщині за заповітом, так як не має наміру просити додатковий строк для прийняття спадщини, батько позивачки успадковує частку за законом, яка залишилась не успадкована за заповітом спадкоємицею ОСОБА_8

Однак, між ними виник спір щодо розміру часток у спадщині за заповітом щодо земельної ділянки. Позивачка вважає, що за заповітом вони з батьком ОСОБА_2 повинні успадкувати земельну ділянку в рівних частках, а саме по 1/2 частці земельної ділянки кожному, а батько вважає, що згідно заповіту вони є співвласниками всієї земельної ділянки. Тому, у зв'язку зі спором виникла необхідність у тлумаченні заповіту.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_6, складаючи заповіт, самостійно та вільно виявила волю щодо настання реальних наслідків вчиненого нею правочину, що в разі її смерті земельну ділянку площею 12,14 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, і яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ЗП № 064867, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів 18 серпня 2000 року за № 273, заповіла ОСОБА_1, яка народилась 15 серпня 1990 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області та ОСОБА_8, яка народилась 14 липня 1963 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області в рівних частинах, тобто по 1/2 частці кожному.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити:

Розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_6, посвідченого 06 вересня 2010 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за №47 наступним чином: визнати, що справжньою волею заповідача ОСОБА_6 було волевиявлення, яким вона після своєї смерті земельну ділянку площею 12,14 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Василівського району Запорізької області, і яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ЗП №064867, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів 18 серпня 2000 року за № 273, заповіла ОСОБА_1, яка народилась 15 серпня 1990 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області та ОСОБА_8, яка народилась 14 липня 1963 року в с. Підгірне Василівського району Запорізької області в рівних частинах, тобто по 1/2 частці кожному.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик