Справа № 357/9360/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23.08.2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №023669 строком дії до 23.08.2012 р., предметом якого було страхування автомобіля НОМЕР_1. 25.08.2011 р. сталася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1. Згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 30.09.2011 р. винним в даній ДТП було визнано відповідача ОСОБА_1, якого за порушення ПДР було притягнуто до адміністративної відповідальності. В зв"язку з настанням страхового випадку позивач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатив платіжним дорученням №292 від 21.01.2015 р. власнику автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 33 419 грн. 10 коп. і в даний час звернувся до суду з позовом до винної в спричиненні збитків особи ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, а також судових витрат по справі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надіслано письмове клопотання позивача щодо розгляду справи без участі представника позивача, в якому вказано на те, що позивач позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, а також письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову , застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 23.08.2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №023669 строком дії до 23.08.2012 р., предметом даного договору було страхування автомобіля НОМЕР_1.

25.08.2011 р. о 16 год. 05 хв. в м.Києві по проспекту Ватутіна сталася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1.

Згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 30.09.2011 р. відповідача ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адмінправорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному штрафу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03.12.2013 року у справі №761/17694/13-ц задоволено частково позов ОСОБА_2 Вищевказаним рішенням, яке залишилося без змін вищими інстанціями, присуджено до стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 38 042,20 грн., з них 33 419,10 грн. сума страхового відшкодування.

На підставі страхового акту №UA026/L01/03 від 21.01.2015 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 33 419,10 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №292 від 21.01.2015 року.

З матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «СГ «ТАС» на підставі полісу серія ВЕ №8157221 з лімітом відповідальності 50 000 грн та франшизою в сумі 1000грн. ПАТ «СГ «ТАС» відшкодувала ОСОБА_2 47 759,77 грн. в межах ліміту , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.12.2013 року у справі №761/17694/13-ц.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов»язанні (заміна активного суб»єкта» зі збереженням самого зобов»язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов»язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦП України), а також статтею 38 Закону №1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону україни «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобо»язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Враховуючи, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заявлено вимоги про стягнення страхового відшкодування із ОСОБА_1 - особи, з вини якої заподіяно шкоду, то в даному випадку виник спір щодо відшкодування збитків в порядку суброгації, а не в порядку регресу.

Відповідно до ст.. ст.. 257,256 ЦП України, позовна давність - це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно до ст.. 262 ЦК України заміна сторін у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

У спірному зобов»язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові,який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов»язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду у серпні 2016 року, а страховий випадок виник 25.08.2011 року. Оскільки позов заявлено з підстав суброгації до винної особи, перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, тобто з 25.08.2011 року. Таким чином, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності для захисту свого порушеного права, а тому у позові слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України в зв»язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257,261, 267,993,1188 ЦК України, ст.27 Закону України „Про страхування", ст.ст.10,11,60,61, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Кошель