У Х В А Л А

24 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П., Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Вінницького міського суду Віницької області від 13 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницької обласної адміністрації, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у Вінницькій області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у м. Вінниці, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області, прокуратури Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року, у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування судових рішень ухвалених у справі та передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 липня 2002 року, 19 березня та 29 травня 2003 року.

Також у заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень міститься клопотання про поновлення строку подання цієї заяви з посиланням на поважність причин його пропуску.

З огляду на поважність причин пропуску вказаного процесуального строку клопотання ОСОБА_4 про його поновлення підлягає задоволенню.

5 вересня 2016 року судді-доповідачу ОСОБА_5 передано заяву ОСОБА_4 про перегляд зазначених судових рішень та додані до неї документи.

З огляду на неможливість розгляду справи суддею ОСОБА_5 на підставі прийняття Верховною Радою України постанови про його звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, 10 жовтня 2016 року замінено зазначеного суддю автоматизованою системою на суддю Лященко Н.П.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову до Вінницької обласної адміністрації, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в Вінницькій області, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області та прокуратури Вінницької області, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що оскільки спірні правовідносини виникли між ОСОБА_4 та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Вінниці (далі - Фонд), то вимоги до інших відповідачів є безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні позову до Фонду, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не надав будь-яких доказів звернення до Фонду із заявою про надання йому путівки для санаторно-курортного лікування.

При цьому судами встановлено, що відповідачами вживались заходи для забезпечення в 2014 року ОСОБА_4 путівкою, про що свідчить наявні у справі докази, яким суд дав належну правову оцінку, проте з незалежних від Фонду причин позивач не скористався ними. Відшкодування вартості путівки передбачено лише за умови самостійного придбання путівки, проте будь-яких доказів цьому позивач не надав.

У справах, ухвали Верховного Суду України від 29 липня 2002 року, 29 травня 2003 року які надані як приклад неоднакового застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, суди виходили із доведеності позовних вимог, на підставі наявних доказів у справах, щодо стягнення компенсації вартості путівки на санаторно-курортне лікування.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Ухвала Верховного Суду України від 19 березня 2003 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції залишив без змін рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з недоведеністю.

Отже, порівняння змісту наданих для порівняння судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд рішення Вінницького міського суду Віницької області від 13 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання заяви про перегляд рішення Вінницького міського суду Віницької області від 13 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року.

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Вінницької обласної адміністрації, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у Вінницькій області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань у м. Вінниці, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області, прокуратури Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Вінницького міського суду Віницької області від 13 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 5 жовтня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк Я.М. Романюк