Номер провадження: 22-ц/785/3871/16
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 28 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановила:

16 лютого 2016 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій просив розірвати шлюб, який був укладений між ним та ОСОБА_2 (далі - відповідач), оскільки збереження шлюбу та подальше їх спільне життя суперечить інтересам сім'ї, що унеможливлює примирення.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила розглядати справу без її участі (а.с.30).

Рішенням суду позовну заяву задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачену суму судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

11 грудня 1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які після розірвання шлюбу залишаються проживати разом із матір'ю.

Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сім'я розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України).

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 СК України).

Позивач наполягав на розірванні шлюбу, вказуючи при цьому, що з 2015р. проживає окремо від відповідачки, у нього фактично склалися сімейні відносини з іншою жінкою, з якою він проживає в м. Одесі.

Відповідач в своїй заяві від 28.03.2016р. позов визнала, не заперечувала проти його задоволення (а.с.30).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України)

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягнув з відповідача на користь позивача.

В своїй апеляційній скарзі відповідач наголошувала на тому, що суд не прийняв до уваги її клопотання про зупинення провадження по справі із наданням сторонам строку для примирення.

Колегія суддів критично ставиться до такого твердження апелянта, так як жодного належного та допустимого доказу того, що вона дійсно подавала судді особисто, або до канцелярії суду таке клопотання, та це клопотання було отримано судом, відповідач не надала.

В той же час, апелянт в судовому засіданні апеляційної інстанції заявила клопотання про надання їм строку для примирення. Позивач проти задоволення такого клопотання заперечував.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.05.2016р. був наданий сторонам строк на примирення до 23.11.2016р.

Апелянт, будучи сповіщеною про час і місце розгляду справи 23.11.2016р. в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила.

Позивач наполягав на розірванні шлюбу, зазначивши, що відповідач протягом 6 місяців з ним не спілкувалася, жодної спроби примирення не здійснювала.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Іванівського районного суду Одеської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.О. Панасенков

В.Ф.Парапан