УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобовʼязання вчинити дії, встановлення опіки та призначення опікуна,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просив зобов'язати орган опіки та піклування подати до суду подання про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_5; встановити опіку над недієздатною ОСОБА_5 та призначити його опікуном останньої.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що згідно з рішенням органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області його та ОСОБА_3 рекомендовано призначити опікунами недієздатної ОСОБА_5, однак ОСОБА_3 заперечує щодо призначення його опікуном і бажає самостійно здійснювати опіку над недієздатною сестрою. Зазначав, що він теж заперечує проти призначення ОСОБА_3 опікуном, оскільки вона діє не в інтересах недієздатної, а в особистих інтересах, пов'язаних із можливістю розпоряджатись та користуватись житлом та майном недієздатної. Крім того, усі документи, які необхідні для вирішення питання про призначення його опікуном, він подав, однак орган опіки та піклування не підготував відповідне подання та не подав його до суду.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Установлено опіку над ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, та призначено їй опікуна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року зазначене судове рішення в частині задоволення позову про встановлення опіки та призначення ОСОБА_3 опікуном скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2006 року, ухваленим за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - відділ праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною та встановлено над нею опіку.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_3, про встановлення опіки та призначення опікуна залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України, оскільки має місце спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

30 березня 2015 року Скнилівська сільська рада звернулася до суду із поданням про призначення ОСОБА_5 опікуна, оскільки рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2006 року опікуна не призначено. При цьому зазначено, що рішенням Скнилівської сільської ради від 10 червня 2014 року № 10 вирішено призначити опікунами ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, тобто самого опікуна призначає орган опіки та піклування. Вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опіки або піклувальника суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов'язаний подати до суду висновки про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітніх осіб.

Оскільки ОСОБА_3 особисто звернувся до суду 16 березня 2015 року та просив зобов'язати орган опіки та піклування подати до суду подання та 30 березня 2015 року таке подання було подано, суд першої інстанції призначив ОСОБА_3 опікуном, тобто по суті розглянув не подання органу опіки та піклування, а позов ОСОБА_3, порушивши при цьому положення ч. 1 ст. 60 ЦК України, оскільки на суд покладається обов'язок призначати опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування.

Також суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 не заявляла позовних вимог про призначення її опікуном недієздатної ОСОБА_5

Таким чином, на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував хто є суб'єктом звернення у таких спорах, в якому провадженні вирішується такий спір, склад осіб та їхній статус у таких спорах.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про встановлення опіки та призначення ОСОБА_3 опікуном недієздатної ОСОБА_5, зазначав, що суд першої інстанції вирішив питання встановлення опіки над недієздатною ОСОБА_5 та призначення їй опікуна в порядку позовного провадження, а не в порядку окремого провадження, як того вимагає процесуальний закон (глава 2 розділу IV ЦПК України), безпідставно задовольнивши такі позовні вимоги ОСОБА_3, звернені до ОСОБА_3, яка не може бути відповідачем в даній категорії справ, а може бути заінтересованою особою, або також заявником.

Разом із тим колегія суддів зауважує, що апеляційний суд, зазначаючи що справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження, на порушення вимог ст. 316 ЦПК України відмовив у позові, тим самим вирішив спір по суті в порядку позовного провадження. Крім того, позивач в позовній заяві ставив питання щодо зобов'язання органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області подати до суду подання про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_5, однак судом вказаних позовних вимог не розглянуто.

Крім того, апеляційний суд посилався на те, що, вирішивши питання призначення опікуна недієздатній особі в порядку позовного провадження та, відповідно, обмеживши розгляд даної справи лише заявленими позовними вимогами ОСОБА_3, суд першої інстанції порушив права ОСОБА_3, визначені ст. 63 ЦК України, оскільки вона також подавала до органу опіки та піклування заяву про призначення її опікуном недієздатної сестри, отримавши позитивний висновок.

З таким висновком апеляційного суду колегія суддів також не погоджується, оскільки ОСОБА_3 не позбавлена права на судовий захист щодо встановлення опіки над ОСОБА_5 в порядку, встановленому чинним законодавством.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин рішення судів не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно до ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованогосуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова