1Справа № 335/72/15-ц 4-с/335/77/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого - судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І., за участю представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2Г, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5.

У скарзі зазначав, що 14.07.2016 р. рішенням апеляційного суду Запорізької області було частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_5 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа рибак ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, скасоване заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2105 р.. ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову, та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 4 019,40 грн. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя видав ОСОБА_5 виконавчий лист на примусове виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 14.07.2016 р., яке було пред'явлено до виконання у Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Державний виконавець відкрив виконавче провадження № 52265491 по виконанню листа № 335/72/15-ц від 05.08.2016 р. постановою від 20.09.2016 р., незважаючи на ті обставини, що 19.09.2016 року ВССУ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції. На думку скаржника, факт відкриття виконавчого провадження 20.09.2016 р., після відкриття 19.09.2016 р. касаційного провадження суперечить чинному законодавству, і державний виконавець мав відмовити Стягувачу у відкритті виконавчого провадження на підставі зазначеного ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім того, державний виконавець 21.09.2016 року виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення забороні відчуження за виконавчим провадженням № 52265491. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Тобто, як випливає з вищезазначеного, відповідно до чинного законодавства, раніше ніж 27.09.2016 р. постанови про арешт мого майна та оголошення заборони відчуження не має і існувати, а наклавши на нього арешт на наступний день після відкриття виконавчого провадження, державний виконавець порушила чинне законодавство, а також майнові та процесуальні права скаржника.

Просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Комунарського відділу державної, виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по відкриттю виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 335/72/15-ц від 05.08.2016 року і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 52265491 від 20.09.2016р., визнати незаконними дії державного виконавця скасувати постанову майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженій № 1255491 від 21.09.2016 р. та зобов'язати державного виконавця винести постанову про відмову ОСОБА_5 у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 335/72/15-ц від 05.08.2016 р.

В судовому засіданні представник заявника просить скаргу задовольнити на підставах викладених у скарзі.

Представник стягувача у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечує з підстав необгрунтованості і зазначив, що державний виконавець діяв в межах повноважень наданих йому ОСОБА_9.

Представник ВДВС в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Тому суд розглянув дану скаргу у відсутність вказаної особи відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України, оскільки скарга на дії державного виконавця розглядається у десятиденний строк та його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішеннями, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 14.07.2016 р. рішенням апеляційного суду Запорізької області частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_5 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки, скасоване заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2105 р.. ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову, та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 4019,40 грн.

05.08.2016 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя видав ОСОБА_5 виконавчий лист № 335/72/15-ц на примусове виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 14.07.2016 р., яке було пред'явлено до виконання у Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

20.09.2016 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 52265491 по виконанню листа № 335/72/15-ц від 05.08.2016 р. Заява стягувача подана 16.09.2016 року.

19.09.2016 року ухвалою ВССУ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду апеляційної інстанції від 14.07.2016 року.

Згідно ст. 11 ОСОБА_9 України «Про виконавче провадження» (надалі- Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим ОСОБА_9 заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 ОСОБА_9 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього ОСОБА_9: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

Згідно ст. 25 ОСОБА_9 України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на момент винесення оскаржуваної постанови Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим ОСОБА_9, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, отримавши від стягувача заяву про примусове виконання 16.09.2016 року та виконавчий документ, який відповідає вимогам ст. 18 ОСОБА_9 України «Про виконавче провадження», державний виконавець правомірно 20.09.2016 року відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого документу за судовим рішенням, яке набрало законної сили 14.07.2016 року.

ОСОБА_9 не передбачають обовязку державного виконавця перевіряти наявність касаційних скарг на судові рішення, які набрали законної сили.

Посилання на п.3 ч.1 ст.26 ОСОБА_9 є безпідставним, так як відповідно до положень ст. 319 ЦПК України рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, тобто у даній справі 14.07.2016 року.

Посилання на ухвалу ВССУ від 19.09.2016 року якою зупинено виконання рішення суду апеляційної інстанції є недоречними, так як ці обставини не є підставою для визнання постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірною, а є підставою для зупинення відкритого виконавчого провадження, що в свою чергу і було зроблено державним виконавцем 13.10.2016 року.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням наведеного суд дійшов про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 В,В. на дії державного виконавця щодо визнання дій державного виконавця по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження незаконними у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав.

Разом із тим, судом також встановлено, що державний виконавець 21.09.2016 року виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення забороні відчуження за виконавчим провадженням № 52265491.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно ст. 25 ОСОБА_9 України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим ОСОБА_9. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За загальним правилом, що передбачене ч. 1 ст. 50 ОСОБА_9 України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності до ст. 57 ОСОБА_9 України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Виконавче провадження відкрито 20.09.2016 року, під час відкриття виконавчого провадження постанова про арешт майна не виносилася, а оскільки строк самостійного виконання судового рішення встановлено до 27.09.2016 р., підстав для винесення постанови 21.09.2016 року, тобто до спливу строку для самостійного виконання рішення, судом не встановлено.

Отже, державний виконавець не переконавшись у тому, чи своєчасно отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження, чи має він фізичну можливість виконати самостійно рішення суду у строк, визначений державним виконавцем, на наступний день після відкриття виконавчого провадження виніс постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Зазначене свідчить, що підстав, визначених у ч. 1 ст. 57 ОСОБА_9 України "Про виконавче провадження", для винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у державного виконавця не було.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Державним виконавцем до суду не було надано доказів про необхідність застосування арешту майна, у чому саме полягала така необхідність та доцільність. В той же час державним виконавцем передчасно прийняте рішення про накладення арешту та заборону відчуження майна.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.09.2016 року порушує права та інтереси ОСОБА_3 на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй майном.

Оцінивши усі докази в сукупності суд приходить до висновку, що дія по складенню постанови про арешт майна боржника є неправомірною.

Згідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визначає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника чи усунути порушення або іншим шляхом поновлює його права чи свободи.

За таких обставин, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 в цій частині вимог підлягає до задоволення.

Керуючись ст.387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця органу державної Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням №52265491 від 21.09.2016 року.

В решті вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Апаллонова Ю.В.