Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1941/16-ц
Провадження №2/503/848/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.,

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Кодимі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті їхнього діда ОСОБА_3.

В позові позивач вказав, що 15 листопада 2014 року помер його дід ОСОБА_3, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області: площею 1.96 га, право власності на яку було посвідчене державним актом серії ІІ-ОД №033753, та площею 1.51 га, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІІІ-ОД №007805.

Заповіт спадкодавцем не складався. Дружина спадкодавця ОСОБА_4 та його діти - донька ОСОБА_5 (мати позивача) та син спадкодавця ОСОБА_6 (батько відповідача) від спадщини відмовились на користь позивача та відповідача.

Отже, позивач та відповідач є спадкоємцями зазначеного спадкового майна за законом пятої черги у рівних долях.

Добровільно поділити вказане спадкове майно вони не можуть через незгоду відповідача.

Через виниклий спір він не може захистити своє порушене право у позасудовому порядку, тому просив поділити спадщину померлого ОСОБА_3, визнавши за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 1.96 га., а за відповідачем - право власності на земельну ділянку площею 1.51 га.

В судове засідання позивач та відповідач не зявились, попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без них. В поданій заяві позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, відповідач вказав про визнання позову позивача.

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У такому разі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У звязку з цим, суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, у відповідності з вимогами ч.4 ст.130 та ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 15 листопада 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №397172, виданого 26 листопада 2014 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Так, до складу спадкового майна померлого ОСОБА_3 ввійшли дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області: площею 1.96 га, право власності на яку було посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №033753, виданим 13 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, та площею 1.51 га, право власності на яку посвідчене державним актом серії ІІІ-ОД №007805, виданим 20 грудня 2004 року цією ж райдержадміністрацією.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Заповіт спадкодавцем не складався. Його спадкоємці за законом першої черги - дружина ОСОБА_4, а також діти - донька ОСОБА_5 (мати позивача) та син ОСОБА_6 (батько відповідача) від спадкування спадщини померлого відмовились на користь позивача та відповідача (заяви про відмову від прийняття спадщини долучені до позову).

Отже, спадкоємцями спадкового майна померлого ОСОБА_3 за законом пятої черги у рівних долях є його онуки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини померлого діда, а тому вважаються такими, що у передбаченому законом порядку прийняли цю спадщину. До того ж на день відкриття спадщина відповідач ОСОБА_2 був неповнолітнім (ч.4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно.

Судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом був виниклий між сторонами спір щодо розподілу спадкового майна померлого ОСОБА_2 (відмова нотаріуса №1053/02-14 від 27 жовтня 2016 року).

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, спадкоємці за законом вправі за домовленістю між собою розподілити спадщину, змінивши при цьому розміри належних їм часток у спадщині.

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.4 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.ч.1,2 ст.1272 ЦК України позивач та відповідач є такими, що у передбаченому законом порядку прийняли спадщину померлого ОСОБА_3, що відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України є підставою для набуття ними права власності на належні померлому земельні ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174,213,215,218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності на нього задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, виділивши у власність ОСОБА_1 та визнавши за ним в порядку спадкування за законом право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №11, масив №16, площею 1.96 га, розташовану на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №033753, виданого 13 лютого 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, належала ОСОБА_3, померлому 15 листопада 2014 року.

Виділити у власність ОСОБА_2 та визнати за ним в порядку спадкування за законом право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №560, масив №21, площею 1.51 га, розташовану на території Олексіївської сільської ради Кодимського району Одеської області за межами села, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №007805, виданого 20 грудня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією, належала ОСОБА_3, померлому 15 листопада 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.