"22" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звільнення майна з-під арешту,
Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 та частини квартири АДРЕСА_2. Задля відчуження належної їй житлової площі вона звернулася до нотаріальної контори. Однак, з'ясувалося, що на її власність накладено арешт на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва, постановою № 5602372 від 05.12.2007 року, зареєстровано 14.12.2007 року. На підтвердження цього вона отримала довідку з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Квартира АДРЕСА_2 також належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Георкян Ерджаніку Віллієвичу. Отримавши постанову про накладеня арешту на квартиру, вони звернулися до Солом'янського районного суду м. Києва з заявами про відсутність боргів перед КП УЖГ Солом'янського району м. Києва і відсутністю підстав накладення арешту на квартиру. 24.04.2008 року Солом'янський районний суду м. Києва повідомив виконавчу службу про відкликання виконавчого листа від 20.11.2007 року по справі № 2-2312/2004 за позовом КП УЖГ Солом'янського району м. Києва до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу, як помилково направлений. Арешт працівниками виконавчої служби був знятий з усіх співвласників крім неї. Вказана помилка відповідача позбавляє її розпорядитися своєю власністю. В вересні 2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про зняття арешту з її власності, на що отримала відповідь про відсутність виконавчих проваджень відносно неї, та рекомендовано звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
В суді встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, та 1/6 частини квартири АДРЕСА_2.
05.12.2007 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-2312/2004 від 20.11.2007 року по справі за позовом КП УЖГ Солом'янського району м. Києва до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно ОСОБА_1.
В квітні 2008 року Солом'янський районний суд м. Києва відкликав виконавчий лист № 2-2312/2004 від 20.11.2007 року як помилково направлений.
Встановлено, що ОСОБА_1 боргів по утриманню будинку та прибудинкової території не має.
З листа Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві слідує, що у них на виконанні виконавчих документів щодо ОСОБА_1 не має. Матеріали архівних виконавчих проваджень знищуються в установлені законодавством строки. Вказані обставини позбавляють їх можливості скасувати арешт з майна ОСОБА_1
Однак, як встановлено в суді, державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві 05.12.2007 року наклав арешт на нерухоме майно ОСОБА_1, в подальшому закрив виконавче провадження, не скасувавши винесену ним постанову про арешт її нерухомого майна.
ОСОБА_1 зверталася із заявою до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, та отримала відповідь, що станом на 07.09.2016 року матеріали виконавчого провадження на виконанні у відділі не перебувають.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
З матеріалів справи було встановлено, що державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва виконавче провадження у відношенні ОСОБА_1 закрив, проте, в порушення вимог законодавства України, не скасував арешт, який був накладений 05.12.2007 року в межах виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження у провадженні відділу не перебувають. У зв'язку з чим ОСОБА_1 позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю, що є порушенням її законних прав.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ч. 1 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки, виконавче провадження вже знищено, позивач позбавлена можливості захистити свої законні права поза судовим вирішенням спірного питання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині зняття арешту з нерухомого майна позивача. В частині зобов'язання відповідача винести постанову про зняття арешту суд відмовляє, оскільки виконавче провадження у відношенні ОСОБА_1 відсутнє, архівні матеріали знищені.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звільнення майна з-під арешту - задовольнити частково.
Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на підставі Договору дарування від 30.01.2010 року, що був накладений на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 05 грудня 2007 року, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.
Зняти арешт з 1/6 частини квартири АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2002 року, що був накладений на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 05 грудня 2007 року, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: