Справа № 562/2118/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

"23" листопада 2016 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анастасія», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Анастасія», ОСОБА_3, просила ухвалити рішення про визнання недійсним договору дарування 29/100 частин нежитлового приміщення, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 07.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1113.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що вона є учасником ТОВ фірма «Анастасія». В грудні 2015 року їй стало відомо, що вказане товариство відчужило нерухоме майно, яке йому належало, а саме 29/100 частин приміщення магазину по вул. Заводська, 2а в м. Здолбунів Рівненської області. Було прийняте рішення про вихід ОСОБА_4 зі складу учасників товариства та згідно протоколу № 3 загальних зборів засновників ТОВ фірма «Анастасія» від 12.06.2012 року вирішено ОСОБА_4 виділити частку майна в натурі пропорційно його частці в статутному капіталі, що становить 29/100.

07.11.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування 29/100 частин нежитлового приміщення магазину по вул. Заводська, 2а в м. Здолбунів Рівненської області.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05.07.2016 року визнано недійсним рішення ТОВ фірми «Анастасія», оформлене протоколом від 12.06.2012 року № 3, в частині передачі ОСОБА_4 майна, а саме 21 допоміжна, 1-22 допоміжна, загальною площею 68,9 кв.м., вартістю 86873 грн., що ставить 29/100, яке передано за актом передачі майна від 27.06.2012 року від ТОВ «Анастасія» для ОСОБА_4

Дарувальником майна може бути виключно його власник, тому оспорюваний договір дарування на думку позивачки підлягає визнанню недійсним, оскільки ОСОБА_4 не був власником 29/100 частин нежитлового приміщення, яке було предметом договору дарування від 07.11.2012 року.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.11.2016 року залучено в якості співвідповідача ОСОБА_4 (а.с. 56).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, який є представником ТОВ фірма «Анастасія» в судовому засіданні просили розглянути та вирішити справу на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно

з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є учасником ТОВ фірма «Анастасія». 22.08.2012 року рішенням Здолбунівської міської ради вирішено оформити право приватної власності на 29/100 частки приміщення магазину по вул. Заводська, 2а в м. Здолбунів Рівненської області на імя ОСОБА_4 і видати свідоцтво про право приватної власності на вищезгадане майно на підставі протоколу № 3 загальних зборів засновників ТОВ фірми «Анастасія» про вихід ОСОБА_4 з членів товариства, акту передачі майна, а саме 29/100 частки приміщення магазину від 27.06.2012 року.

07.11.2012 року між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровуваний) укладений договір дарування, відповідно до якого дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв у дарунок 29/100 частин нежитлового приміщення, приміщення магазину по вул. Заводська, 2а в м. Здолбунів Рівненської області, посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1113 (а.с. 9).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05.07.2016 року визнано недійсним рішення ТОВ фірми «Анастасія», оформлене протоколом від 12.06.2012 року № 3, в частині передачі ОСОБА_4 майна, а саме 21 допоміжна, 1-22 допоміжна, загальною площею 68,9 кв.м., вартістю 86873 грн., що ставить 29/100, яке передано за актом передачі майна від 27.06.2012 року від ТОВ «Анастасія» для ОСОБА_4 (а.с. 5-8).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

З наведеного можливо зробити висновок про те, що заінтересована особа може визнати правочин недійсним в судовому порядку не в будь-якому випадку, а за наявності доказів на підтвердження того, що цим правочином порушуються її права та законні інтереси.

За правилом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з даним позовом позивачка не зазначила в чому відбулося порушення її прав та інтересів, під час розгляду справи судом не встановлено, а представником позивачки в судовому засіданні не доведено, які саме права та інтереси ОСОБА_2 були порушені при укладенні договору дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згідно вимог ст. 3 ЦПК України та ст.15 ЦК України.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, тому її вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анастасія», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договору дарування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.А. Ковалик