Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 331/2686/15 головуючий у 1 інстанції Смолка І.О.
провадження № 22-ц/778/2453/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Воробйової І.А,,

суддів Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року та додаткове рішення від 08.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_3 про визнання нотаріальної дії неправомірною та стягнення компенсації за моральну шкоду,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_3 про визнання нотаріальної дії неправомірною та стягнення компенсації за моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначила, що 23.04.2010 року її шляхом обману було вмовлено в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 підписати довіреність, згідно з якою, вона уповноважувала ОСОБА_5 розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду та таке інше), належною їй єдиною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаної довіреності 11.05.2010 року ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_7, а 11.06.2010 року ОСОБА_8 уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_9 Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_4 позбулася власності єдиної квартири.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2014 року по справі 34/2265/14к визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_10 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.1,3 ст.357 КК України та призначено відповідне покарання, стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 17 224,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000,0 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За результатами вказаного кримінального провадження в діях відповідача не було виявлено ознак злочинів у відповідності до Кримінального кодексу України, однак дії приватного нотаріуса з огляду на вимоги Цивільного кодексу України позивач вважає неправомірними в зв'язку з тим, що паспорт, за яким приватний нотаріус посвідчив особу ОСОБА_4, був недійсним, оскільки у ньому невідомими особами була замінена фотографія. ОСОБА_4 не мала при собі довідку з ідентифікаційним номером, оскільки вона знаходилася у її тітки ОСОБА_11, тітка навмисно тримала довідку у себе, оскільки племінниця має проблеми з психічним здоров'ям і вона боялася, що племінниця оформить кредит, за який не мала чим розраховуватись. При посвідченні вказаної довіреності нотаріусом не було встановлено особу ОСОБА_4, вона бачила тільки його помічника, яка принесла на підпис документи у коридорі нотаріальної контори. Нотаріус не спілкувався з ОСОБА_4, не встановив її наміри при підписанні довіреності, не пояснив правові наслідки її підписання. Текст довіреності викладено українською мовою, на якій позивач погано читає та розуміє, тому ОСОБА_4 не розуміла значення слів, викладених у документі, який підписувала, та підписала довіреність лише внаслідок довіри своїм знайомим, взагалі не вникала в суть документу. Як би нотаріус доступно пояснив значення правочину довіреності, то вона б її не підписувала.

Неправомірними діями відповідача позивачу нанесено моральну шкоду, яка полягає в наступному: ОСОБА_4 являється інвалідом III групи, ніде не працює, та існує суто на свою мінімальну пенсію. Позбавившись насильницьким шляхом своєї єдиної квартири, яка дісталась їй в спадщину від бабусі та дідуся, вона фактично стала безхатченком. Будь-коли заробити кошти на помешкання вона не зможе, тому її хвилювання з цього приводу можливо співвіднести із вартістю житла, яке вона втратила. Необхідно врахувати час, протягом якого ОСОБА_4 відстоювала свої права. А це більше, ніж 4 роки. Враховуючи захворювання позивача, її емоційний стан залежить від будь-яких дій, направлених на її скривдження і тому, побічні ефекти, які виражаються у її агресивній поведінці, могли привести до неадекватних наслідків.

У звязку з зазначеним, позивач просила суд визнати дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо посвідчення довіреності від 23.04.2010р. за № 902 неправомірними; стягнути з нього на свою користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо посвідчення довіреності від 23.04.2010 р. за № 902 неправомірними.

Стягнуто з приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. і 243,60 грн. судового збору.

Стягнуто з приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1 134,40 грн..

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. і 243,60 грн. судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням та додатковим рішенням суду приватний нотаріус Запорізького міського округу ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Не погоджуючись із рішенням суду та додатковим рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на безпідставне зменшення розміру моральної шкоди без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги приватного нотаріуса ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 7 Закону України « Про нотаріат» визначено, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України,

Відповідно до п. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси посвічують правочини ( договори, заповіти, довіреності тощо).

Відповідно до ст. 43 Закону України « Про нотаріат» та п. 13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 ( чинної на час посвідчення правочину) при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи).

Судом встановлено, що 23.04.2010р. ОСОБА_4 шляхом обману було вмовлено в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 підписати довіреність, згідно з якою, вона уповноважувала ОСОБА_5 розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду та таке інше) належною їй єдиною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. Пізніше на підставі вказаної довіреності 11.05.2010р. ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_7, а 11.06.2010р. ОСОБА_8 уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з гр.ОСОБА_9. Внаслідок цих дій ОСОБА_4 позбулася права власності єдиної квартири.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2014р. по справі 34/2265/14к визнано ОСОБА_5 та ОСОБА_10 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.1,3 ст.357 КК України та призначено відповідне покарання, стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 17 224,55 гри. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100000,0 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В межах досудового слідства у кримінальній справі було призначено технічну експертизу оригіналу паспорту, при пред'явленні якого видано довіреність від 23.04.2010р.. Згідно з висновками експерта від 14.11.2010 № 159, в паспорті серії СЮ 035598, заповненому на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 04.05.2007 Ленінським РВ УМВД України в Запорізькій області, мало місце змінення первинного змісту, а саме переклеювання фотографії на першій сторінці паспорта.

Саме, на підставі зазначеного оригіналу паспорту з переклеєною фотографією та без відтиска печатки, приватним нотаріусом ОСОБА_3 видано довіреність ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 2606.1992 року № 2503-Х11 зазначено, що паспорт громадянина України ( далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Паспорт видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Відповідно пункту 7 Положення (чинного на час оформлення довіреності)) записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються паспортною службою. Паспорт, за яким приватний нотаріус посвідчив особу ОСОБА_4 був недійсним, оскільки в ньому невідомими особами була замінена фотографія.

Відповідно до ч.3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат», п.31 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року №20/5 (чинної на момент посвідчення правочину), передбачені підстави для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, в тому й числі, зазначено, що нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановлених у ст. 47 Закону України "Про нотаріат".

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що хоча за результатами вказаного кримінального провадження, в діях відповідача не було виявлено ознак злочинів у відповідності до Кримінального кодексу України, однак дії приватного нотаріуса з огляду на вимоги Цивільного кодексу України є неправомірними.

Визначаючи суму моральної шкоди, суд правильно прийняв до уваги душевні страждання, що зазнав позивач, враховано що ОСОБА_4 являється інвалідом III групи, ніде не працює та існує суто на свою мінімальну пенсію, позбавившись насильницьким шляхом своєї єдиної квартири, яка дісталась їй в спадщину від баби та діда, вона фактично стала безхатченком та протягом 6 років ОСОБА_4 відстоює свої права і визначив суму моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, що відповідає вимогам розумності та справедливості.

У відповідності до ст.23, 1167 ЦК України та положень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральна шкода у зазначеній сумі підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2016 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: