Справа № 204/1455/16-ц
Провадження № 2/204/1623/16
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2016 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування майнової та моральної шкоди, яка завдана внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

27 травня 2016 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від апеляційного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування майнової та немайнової шкоди завданої внаслідок ДТП. Позивач просить стягнути з відповідача-1 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 4923грн., стягнути з відповідача-1 на свою користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн., стягнути з відповідача-2 на свою користь пеню в розмірі 1739грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.01.2015р. близько 10год.50хв. у м.Дніпропетровську по дворовому проїзду вул.Кедріна, 51 рухався автомобіль Тойота д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, яка при русі заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним та скоїла наїзд на припарковані автомобілі Нісан та на автомобіль НОМЕР_2. Під час ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим позивачу завдана матеріальна шкода. У відповідності до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.02.2015р., винною у скоєні даного ДТП визнана ОСОБА_2 та на неї накладено адміністративне стягнення і вигляді штрафу. Своїми діями відповідач-1 порушивши вимоги ПДР, завдала позивачу матеріальні та моральні збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача-1 застрахована у УАСК «АСКА». Зазначена страхова компанія встановила вартість відновлювального ремонту 18339грн.92коп., включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали. Страхове відшкодування в розмірі 16068грн.60коп. позивачу було виплачено відповідачем-2, частинами, а саме: 05.06.15р. 2068грн.60коп., 19.06.15р. - 4000грн, 18.06.15р. - 2000грн., 23.06.15р. - 4000грн., 25.06.15р. - 4000грн. Ці суми були виплачені страховою компанією зі значною затримкою. Однак, фактично на відновлювальний ремонт автомобіля позивача, пошкодженого в результаті винних дій відповідача-1, позивачем витрачено 20793грн. Як вбачається з наведеного, різниця між страховим відшкодуванням та фактичними затратами на відновлення автомобіля позивача склала 4923грн.40коп. Добровільно відповідач-1 відмовилась відшкодовувати зазначену різницю. Тому, вказана різниця 4923грн.40коп. підлягає стягненню з відповідача-1 на користь позивача. Крім того, внаслідок винних та неправомірних дій відповідача-1 позивачу було завдано моральну шкоду. Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач зазнав чимало переживань та страждань. Звертає увагу на те, що відповідач-1 пошкодила автомобіль позивача, коли той був паркований біля будинку позивача. Відповідач-1 після здійсненого наїзду на припаркований автомобіль позивача, запевнила позивача, що всі клопоти та витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом візьме на себе та ближчим часом автомобіль позивача буде відремонтований. Позивач був впевнений, що саме так вірно та справедливо вчинить відповідач-1 та все вирішиться мірно. Проте, приблизно тиждень відповідач-1 відповідаючи на телефонні дзвінки позивача повідомляла, що докладає зусиль для пошуку необхідних запчастин та компетентних спеціалістів. Через кілька днів відповідач-1 повідомила, що всіма питаннями буде займатись її чоловік та припинила відповідати на телефонні дзвінки. 11 січня 2015 року у зв'язку з розбійним нападом на позивача, він потрапив до лікарні з діагнозом перелом нижньої щелепи у двох місцях. Позивачу була надана медична допомога та накладено шини на місяць. Позивач не мав можливості розмовляти, тому телефонувати почала дружина позивача. Відповідач-1 не відповідача на телефонні дзвінки, а замість неї відповів її чоловік, та повідомив у досить грубій формі, що його дістали та що не він ні його дружина не збираються нічого робити та ні за що платити. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї, на роботі та на здоров'я позивача. Враховуючи викладене, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000грн. Також, відповідач-2, суму страхового відшкодування виплатили позивачу частинами з порушенням строку встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач-2 отримав заяву позивача про страхове відшкодування 20 січня 2015р. та повинен був здійснити виплату не пізніш як через 90 днів (20 квітня 2015р). Фактично, відповідач-2 виплатив страхове відшкодування 25 червня 2015р., чим здійснив прострочення виплати на 66 днів. Отже, розрахована пеня в розмірі 1739грн., підлягає стягненню з УАСК «АСКА» на користь позивача. Відповідно, до доданого договору про надання правової допомоги та товарного чеку, позивачем сплачено 4000грн. за послуги адвоката.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач-1 та представник відповідача-1 у судові засідання не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача-2 надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує та просить ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Надав до суду письмові заперечення.

Представник відповідача-2 у судові засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача-2 надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує частково та просить ухвалити рішення, яким частково відмовити у задоволенні позову. Надав до суду письмові заперечення.

У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.02.2015р. у справі № 199/511/15-п (3/199/342/15) встановлено, що 19.01.2015 року близько 10-50год. у м.Дніпропетровську по дворовому проїзду рухався автомобіль Тойота, д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, яка при русі заднім ходом не переконалася, що це буде безпечним та скоїла наїзд на припарковані автомобілі НОМЕР_3 водій ОСОБА_3 та Мазда 626, д/н НОМЕР_4, водій ОСОБА_1 Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдана матеріальна шкода, постраждалих людей немає. ОСОБА_2 до суду не з'явилася. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходили. Таким чином, ОСОБА_2 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Дані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення від 19.01.2015р., схемою місця ДТП 19.01.2015р., письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_1, правопорушника ОСОБА_2 (а.с.36).

Згідно із зазначеною постановою ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яка набрала законної сили 03.03.2015р.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №А1/355442 страховик ПрАТ «УАСК АСКА» (а.с.113).

ДТП спричинена на момент дії полюса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За фактом ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 ПрАТ «УАСК АСКА» прийнято рішення про виплату на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 16068грн.60коп. Виплата зазначеного страхового відшкодування була здійснена на рахунок ОСОБА_1 згідно з платіжними дорученнями №12207 від 05.06.2015р. у розмірі 2068грн.60коп., №12971 від 18.06.2015р. у розмірі 2000грн., №13031 від 19.06.2015р. у розмірі 4000грн., №13131 від 23.06.2015р. у розмірі 4000грн. та №13206 від 25.06.2015р. у розмірі 4000грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи запереченнями ПрАТ «УАСК АСКА».

Відповідно до матеріалів справи на відновлювальний ремонт автомобіля НОМЕР_5, який належить ОСОБА_1, пошкодженого в результаті ДТП, ОСОБА_1 витрачено 20992грн. (а.с.48-56).

Отже, різниця матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу та підлягає стягненню з ОСОБА_2 на його користь становить 4923грн.40коп., а саме 20992грн. - 16068грн.60коп.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) врегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 ст.1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах; власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальним правилом та з огляду на положення ст.1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

19 січня 2015 року до ПрАТ «УАСК АСКА» ОСОБА_1 подано заяву потерпілого про страхове відшкодування, яка фактично є заявою-повідомленням про ДТП (а.с.114).

06 березня 2015 року до ПрАТ «УАСК АСКА» ОСОБА_1 подано заяву про страхове відшкодування (а.с.115), яка і є заявою про відшкодування в розумінні Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, заява (потерпілого, або іншої особи, яка має право на страхове відшкодування) про страхове відшкодування від 19.01.2015р., яку подано ОСОБА_1 відповідно до п.п. 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону по своїй суті та змісту є інформативним документом яким страхувальник чи потерпілий лише повідомляють страхову компанію про пригоду.

Згідно із ст.35 Закону встановлено обов'язок потерпілої особи подати страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Заява саме від 06.03.2015р. і є заявою про страхове відшкодування (а.с.116).

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно із п.35.2 ст.35 Закону до заяви в тому числі додаються відомості про банківські реквізити заявника. Без таких відомостей у страховика немає підстав для виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст.35 Закону заява ОСОБА_1 саме від 06.03.2015 року є для ПрАТ «УАСК АСКА» заявою про страхове відшкодування.

Згідно із п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Згідно із п.5 ст.36 Закону що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону ПрАТ «УАСК АСКА» мало виплатити страхове відшкодування позивачеві до 04.06.2015р. (включно) і з 05.06.2015р., а не з 20.04.2015р., як зазначає позивач, почалося прострочення у виплаті страхового відшкодування. Загальний розмір пені за прострочення у виплаті страхового відшкодування включно по день остаточної сплати - 25.06.2015р. становить 411грн.07коп.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в п.5 своєї Постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з послідуючими змінами) при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, який він пережив під час дорожньо-транспортної пригоди; моральних та психічних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням належного йому майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для підготовки та подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, розмір заподіяної шкоди майну, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково та з відповідача-1 необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000грн.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 суми у розмірі 4000грн., сплаченої позивачем на отримання правової допомоги, суд доходить висновку що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати.

Згідно із ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені у справі судові витрати (ст.88 ЦПК). До судових витрат належать і витрати на правову допомогу (ст.79 ЦПК).

Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у звязку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, які беруть участь у справі.

Поняття правової допомоги, адвоката та фахівця у галузі права надано у ст.ст.12, 56 ЦПК України.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, враховуючи зміст вказаної статті, при відшкодуванні витрат на правову допомогу, сторона повинна надати суду документ в якому буде зазначено, скільки часу було витрачено при наданні таких послуг. Зазначено, які саме дії (участь в судовому засіданні, складання процесуальних документів, тощо) з боку адвоката були вчинені в конкретній справі.

Також особа, якій надається правова допомога, повинна підписати акт прийому-передачі наданих послуг, який складається адвокатом чи фахівцем в галузі права (які можуть виступати самостійно чи від імені адвокатського обєднання або юридичної фірми). Після підписання акта приймання передачі сторона повинна сплатити кошти за надані послуги і предявити всі ці документи в суді.

02 грудня 2015 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.58).

Отже, окрім зазначеного договору про надання правової допомоги позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наданої правової допомоги.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем частково були доведені обставини, які викладені у позовній заяві, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування майнової та моральної шкоди, яка завдана внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4923 (чотири тисячі девятсот двадцять три)грн.40коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000(пять тисяч)грн.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 411 (чотириста одинадцять) 07коп.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 690 (шістсот девяносто)грн.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 140 (сто сорок)грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Тітова