У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Шимківа С.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково.

Шлюб між сторонами розірвано.

Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30.06.2016 року.

Стягнуто із судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В поданій апеляційній скарзі на рішення суду, в частині стягнення аліментів, відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що він не має постійного місця роботи та не може сплачувати встановлену суму коштів. Судом не взято до уваги, що у разі стягнення аліментів у вказаному розмірі, він залишиться без засобів для існування.

Просить рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів до 500 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття, а розмір аліментів в розмірі 1000,00 грн. на одну дитину є реально можливим для сплати.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідач є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на утриманні матері.

Судом вірно встановлено, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому у відповідності до ч.1 ст.184 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів неможливості виплачувати аліменти на дитину у визначеному розмірі ОСОБА_1 не надано, а судом таких доказів не здобуто. Навпаки, відповідач є особою працездатного віку, може працювати чи займатися підприємницькою діяльність, тому може сприяти як утриманню так матеріальному забезпеченню належним чином своєї дитини. Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду позивач та представник відповідача визнали, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном на заробітках.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Григоровимча - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :