Справа № 182/4798/16-ц
Провадження № 2-о/0182/202/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.12.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Тихомирова І.В.,

секретаря - Рахуба О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Відділ Держгеокадастру у місті Нікополі Дніпропетровської області, Нікопольська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 04 вересня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 за реєстровим № 2-3620, належить житловий будинок № 49 по вул. Радіонова в м. Нікополі Дніпропетровської області.

29 грудня 1997 року йому на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 830 від 24 грудня 1997 року був виданий ОСОБА_3 акт на право приватної власності на землю Серії ДП на земельну ділянку площею 0.0599 га за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Радіонова, 49 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Однак, в договорі купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року та ОСОБА_3 акті на право приватної власності на землю від 29 грудня 1997 року прізвище заявника зазначено як «Ходановіч» відповідно до його паспорту громадянина ОСОБА_4 РСР.

16 травня 1998 року він отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище відповідно до правил переводу прізвищ з російської мови на українську вказано як «Ходанович».

На даний час заявник вирішив внести належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоїти їй кадастровий номер, однак у звязку із зазначеними розбіжностями зробити це не можливо.

З метою внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року заявник звернувся до Другою Нікопольської нотаріальної контори.

Однак, листом № 2063/02-14 від 23 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 йому було повідомлено про неможливість внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року, у звязку з тим, що нотаріус який посвідчував зазначений договір припинив свою діяльність та договори за 1990 рік було передано на зберігання до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області.

Враховуючи наведені обставини, заявник просив суд встановити факт належності йому договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 за реєстровим № 2-3620, а також Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП від 29 грудня 1997 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.36).

Представники зацікавлених осіб з позовом ознайомлені, в судове засідання не зявилися від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.37,38)

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04 вересня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 за реєстровим № 2-3620, належить житловий будинок № 49 по вул. Радіонова в м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.10,11).

Також йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ДП, виданого 29 грудня 1997 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 830 від 24 грудня 1997 року, належить земельна ділянка площею 0.0599 га за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Радіонова, 49 для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.15).

Однак в договорі купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року та ОСОБА_3 акті на право приватної власності на землю від 29 грудня 1997 року прізвище заявника зазначено як «Ходановіч» відповідно до його паспорту громадянина ОСОБА_4 РСР, який в нього був на той час.

16 травня 1998 року заявник отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище відповідно до правил переводу прізвищ з російської мови на українську вказано як «Ходанович».

На даний час ОСОБА_1 вирішив внести належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоїти їй кадастровий номер, однак у звязку із зазначеними розбіжностями зробити це не можливо.

Тому, з метою внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року заявник звернувся до Другою Нікопольської нотаріальної контори.

Листом № 2063/02-14 від 23 серпня 2016 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 йому було розяснено про неможливість внесення змін до договору купівлі-продажу від 04 вересня 1990 року, у звязку з тим, що нотаріус який посвідчував зазначений договір припинив свою діяльність та договори за 1990 рік було передано на зберігання до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області (а.с.27).

Те що прізвище заявника «Ходанович», підтверджується його паспортом громадянина України серії АК № 153980, виданого Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області від 16 травня 1998 року (а.с.5), посвідченням водія, а також пенсійним посвідченням (а.с.9)

Тому, у суду не викликає сумніву той факт, що договір купівлі-продажу, посвідчений 04 вересня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 за реєстровим № 2-3620 та ОСОБА_3 акт про право приватної власності на землю Серії ДП, виданий 29 грудня 1997 року згідно рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 830 від 24 грудня 1997 року на імя "Ходановіч Михайла Михайловича" дійсно належить заявнику.

Оскільки з набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр» припинена видача державних актів на право власності на землю, а внесення змін до вже виданих державних актів законодавством не передбачено, то встановити факт присвоєння земельній ділянці нового кадастрового номеру, відмінного від зазначеного в державному акті, у позасудовому порядку неможливо.

З урахуванням викладених обставин, суд знаходить заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218,256-259 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 договору купівлі-продажу житлового будинку № 49 по вул. Радіонова в м. Нікополі Дніпропетровської області, посвідченого 04 вересня 1990 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 за реєстровим № 2-3620 на імя «Ходановіч Михайла Михайловича».

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 ОСОБА_3 акту про право приватної власності на землю Серії ДП, виданого 29 грудня 1997 року на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів № 830 від 24 грудня 1997 року на імя «Ходановіч Михайла Михайловича» щодо земельної ділянки площею 0.0599 га за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Радіонова, 49 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_6