Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4653/16 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.Ю.
Є.У.№ 335/5415/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Запоріжжя про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що з 10.09.1991 року по 2008 рік він працював у відповідача плавильником металів та сплавів. Внаслідок роботи безпосередньо повязаної з умовами підвищеної небезпеки, тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів, у нього виникло професійне захворювання та йому встановлено діагноз: захворювання легень другої ступені, (токсикоз пиловий бронхіт 1-2 ступеня, емфізема легень 12 ступеня) ЛН 2 ступеня. Внаслідок недосконалого технологічного процесу у нього виникло професійне захворювання та йому встановлено третю групу інвалідності та 30% втрати працездатності. У звязку з професійним захворюванням він постійно відчуває фізичний біль, вимушений приймати ліки, неодноразово знаходився на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. У звязку з професійним захворюванням було порушено його нормальні життєві звязки, він був позбавлений реалізувати свої звички та бажання, цим йому завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 30000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути з відповідача моральну шкоду.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_3 в якості відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» у дохід Держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ «ЗАлК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював на ПАТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат з 10.09.1991 року по 01.11.2008 року.

Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 07.05.2013 року, професійне захворювання у ОСОБА_4 виникло внаслідок наявності у повітрі робочої зони шкідливих речовин (а/с 10).

За результатами висновку останнього обстеження медико-соціальної експертної комісії № 480520 від 21.05.2013 року у результаті професійного захворювання, повязаного з виробництвом ОСОБА_4 було встановлено третю групу інвалідності з 30% стійкої втрати професійної працездатності (а/с 11).

Згідно з виписками із історії хвороби ОСОБА_4 неодноразово лікувався з приводу хвороби професійної патології ( а/с 13, 14,15, 16-17).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Також відповідно ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган відшкодовує працівникові моральну шкоду, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами.

Згідно роз'яснень викладених в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", із змінами, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Умови відшкодування моральної (немайнової) шкоди, передбачені укладеним сторонами контрактом, які погіршують становище працівника порівняно з положеннями ст. 237-1 КЗпП України чи іншим законодавством, згідно зі ст. 9 КЗпП України є недійсними.

Відтак посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач погодився працювати у шкідливих умовах а тому усвідомлював ризик захворювання, не ґрунтуються на чинному законодавстві та не узгоджуються з положеннями ст. 3 Конституції, за якими людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З тих же підстав необґрунтованими є послання в апеляційній скарзі на те, що маючи право на отримання пенсії, позивач продовжував працювати у шкідливих умовах праці і тим самим сам погіршив своє здоровя.

Вирішуючи питання про підстави та розмір стягнення, суд першої інстанції врахував, що сам факт виникнення у позивача професійного захворювання з настанням таких негативних наслідків, як визнання його інвалідом 3-ї групи із втратою професійної працездатності 30 %, зазнання фізичного болю та страждань, обумовлених наявністю захворювання, свідчить про наявність моральної шкоди та виникнення права на її відшкодування.

Отже посилання в апеляційній сказі на недоведеність моральної шкоди є необґрунтованим.

Розмір відшкодування визначений судом виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості та з урахуванням характеру, обсягу та тривалості страждань, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, можливості відновлення його немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у життєвих і трудових стосунках, обсягу зусиль, яких необхідно позивачу докласти для відновлення свого попереднього стану.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 308,314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: