справа № 278/2541/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності, третя особа Управління Держгеокадастру у Житомирському районі,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, яким просили визнати за ними право власності на 1/3 частину кожної з трьох земельних ділянок, що знаходяться в с. Озерняка Житомирського району Житомирської області, як за спадкоємцями за законом після смерті брата.

В судове засідання сторони не зявились, проте як від позивачів так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачі заяву підтримала та просили її задовольнити. Представник відповідача не заперечував щодо задоволення даного позову. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини.

19 червня 2003 року помер батько позивачів ОСОБА_4. Після смерті останнього залишилась спадкова маса, яка, зокрема складається із трьох земельних ділянок загальною площею 0,85 га з кадастровими номерами :02:001:0088, :02:001:0089, :02:002:0064, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та обслуговування жилого будинку (а.с.9), на які після смерті останнього отримав свідоцтво про право на спадщину його син і брат позивачів ОСОБА_5 (а.с.8).

7 квітня 2014 року ОСОБА_5 помер (а.с.5). Позивачі є єдиними спадкоємцями до майна їх померлого брата, зокрема спірних у даній справі земельних ділянок (а.с.28-29).

Постановами нотаріуса від 4 листопада 2016 року (а.с.30-32) позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частину згадуваних вище земельних ділянок, у звязку з відсутністю державного акта на право власності на них, виданого на імя спадкодавця.

За таких обставин позивачі вказують, що вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їм спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не мають змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Аналіз зясованих судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя був фактичним власником спірних земельних ділянок, однак належним чином оформити своє право власності на них не встиг, у звязку з чим позивачі, в даний час, унеможливлені у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявники мають законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна і не можуть бути позбавлені цього права, оскільки набуття права власності ними, як спадкоємцями за законом після смерті брата, чітко передбачено нормами ЦК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 551 гривня 20 копійки, з відповідача на користь позивача ОСОБА_2, адже саме даним відповідачем такі витрати були сплачені (а.с.2). Окремо, суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10-11, 60, ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 174, 209 ЦПК України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 321, ст. 1216, ст. 1217, ч. 2 ст. 1220, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину за кожним (ою) трьох земельних ділянок загальною площею 0,85 га, що знаходяться за адресою: с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, вул. Троянівська, 20, кадастрові номери: :02:001:0088, :02:001:0089, :02:002:0064, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та обслуговування жилого будинку, як за спадкоємцями за законом після смерті брата ОСОБА_5, який помер 7 квітня 2014 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати за розгляд даної справи у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян