РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/9084/16-ц

пр. № 2/759/4246/16

15 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1. Вимоги заяви обгрунтовує тим, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_2 Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01.11.2013 року, яке набрало законної сили 23.11.2013 року шлюб був розірваний. Відповідач ще до розірвання шлюбу забрав всі свої речі та добровільно виїхав з квартири до своєї матері, без наміру повертатися до своєї сім'ї. Відповідач зніматися з реєстрації добровільно не бажає, з липня 2013 року в ній не проживає, комунальні послуги не сплачує, кореспонденцію не отримує, особистих речей не зберігає, квартирою не цікавиться. Оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, а такі платежі надзвичайно зросли в своїй вартості, фактично їх сплачує позивачка, тому вона вимушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить її задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 29471402 за реєстраційним № 33094110, яке винекло на підставі Договору дарування від 16.03.2011 року (а.с. 5).

Із пояснень представника позивача ОСОБА_5 вбачається, що відповідач з липня 2013 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1, комунальні послуги не сплачує, оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, а такі платежі надзвичайно зросли в своїй вартості, фактично їх сплачує позивачка, тому вона вимушений звернутися до суду з захистом своїх прав (а.с.14).

Відповідно до довідки форми № 3 Комунального концерну «Центр Комунального Сервісу» від 17.06.2016 року за № 02/08/2-2616 вбачається, що у спірній квартирі АДРЕСА_1 наразі зареєстровані: позивачка ОСОБА_2 з 19.04.2011 року (власник квартири), фізична особа ОСОБА_3 з 09.04.2013 року, фізична особа ОСОБА_6 з 14.07.2015 року (а.с. 7).

Також судом встановлено, що 01.11.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ця норма застосовується також і до колишніх членів сім'ї власника.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач не надає жодних доказів, які б могли бути доказом не проживання відповідача у спірній квартирі протягом більш як одного року від часу розірвання шлюбу, якими могли б бути: акти обстеження даної квартири про не проживання відповідача в зазначеній квартирі більше одного року, відсутність особистих речей в даному приміщені, не заявлено клопотання про допит свідків, які б підтвердили факти не проживання відповідача в даній квартирі. Одне лише зазначення про небажання ОСОБА_3 зніматися з реєстрації добровільно не може бути підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 130, 174, 209, 212-215, 218, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: