Провадження № 2/344/4221/16
У Х В А Л А

26 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі с/з: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Мистецького обєднання «Елегія» про скасування наказу про звільнення, про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки середньомісячної заробітної плати по день фактичного розрахунку, про індексацію заробітної плати в межах прожиткового мінімуму та компенсацію моральних збитків,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Мистецького обєднання «Елегія» про скасування наказу про звільнення, про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки середньомісячної заробітної плати по день фактичного розрахунку, про індексацію заробітної плати в межах прожиткового мінімуму та компенсацію моральних збитків.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3- ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05.04.2016 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З моменту продовження розгляду справи ОСОБА_3 жодного разу не зявився в судове засідання, про причини неявки суду не сповістив, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з підписом Позивача про отримання.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що Позивач своєчасно та заздалегідь повідомлявся судом про розгляд справи, однак про причину своєї неявки він не повідомляв, а також не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, як це передбачено вимогами ЦПК України, то судом неодноразові неявки Позивача в судові засідання розцінюються як неповажні.

Частиною 3 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом частини 1 пункту 3 статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом усього провадження у справі.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Оскільки в призначені судові засідання Позивач та його представник систематично не зявляються, що розцінюється судом, як чергові спроби спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, враховуючи наявні в сукупності умови (належне повідомлення сторони, повторна неявка без поважних причин, або повторне не повідомлення про причини неявки та відсутність заяви про розгляд справи за відсутністю позивача) суд змушений залишити позовну заяву без розгляду, оскільки обставини справи свідчать про недодержання умов реалізації стороною позивача свого права на звернення до суду за захистом, а можливість застосування таких прав надалі не втрачена.

В той же час суд констатує, що саме по собі тривале перебування даної справи в суді не повязане із затягуванням розумних строків розгляду справи судом. Так, суд докладав усіх можливих зусиль задля розгляду справ в розумні строки призначаючи щоразу засідання в найбільш зручні та прийнятні для учасників процесу дати, дотримуючись вимог ЦПК України.

В той же час в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи у національних судових органах вироблено у своїй практиці кілька взаємоповязаних критеріїв, зокрема:

- складність справи;

- поведінка заявника (тобто особи, яка звернулася до Європейського Суду);

- поведінка судових та інших державних органів;

- важливість предмету розгляду для заявника.

Щодо критерію «поведінки сторін», то слід вказати, що довга тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, якщо сама справа є складною як з фактичного, так і з правового боку.

Таким прикладом, можна навести справу «Чірікоста і Віола проти Італії», де пятнадцятирічний строк розгляду було визнано Судом виправданим, оскільки самі заявники сімнадцять разів зверталися з проханням про відстрочення процесу і не заперечували проти шістьох перенесень розгляду, здійснених на підставі заяви іншої сторони у справі. У справах, де відповідачем виступала Україна та де тривалість розгляду справи була визнана розумною слід вказати справи «Тімотієвич проти України», де також тривалий розгляд справи було визнано розумним з огляду на те, що заявник систематично не зявлявся у судові засідання і Європейський суд констатував, що заявник явно не був зацікавлений у швидкому розгляді справи, а також справа «Бєлуха проти України», де розгляд справи протягом шести років також було визнано «розумним» тому, що заявниця систематично оскаржувала рішення судів нижчої ланки у судах вищих ланок з порушенням строків оскарження.

В той же час, протягом усього часу перебування справи в суді Позивачем та представником Позивача не подано заяви про розгляд справи за їх відсутністю, як і не надано в судовому засіданні жодних пояснень по суті справи, що унеможливлює і завершення цієї справи та розгляду її по суті, опираючись на положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом та виходячи лише з наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, Суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_3 слід залишити без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК ЦПК України, керуючись ст..ст. 209-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Мистецького обєднання «Елегія» про скасування наказу про звільнення, про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки середньомісячної заробітної плати по день фактичного розрахунку, про індексацію заробітної плати в межах прожиткового мінімуму та компенсацію моральних збитків, залишити без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Домбровська Г.В.