Справа №442/7887/15-ц
Провадження №2/442/289/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:головуючого - судді Нагірної О.Б.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Іллічівське», ОСОБА_4 «Канзас» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог ( а.с. 154) стягнути з ОСОБА_5 « Страхове товариство «Іллічівське» на його користь 28 765,52 грн. страхового відшкодування; стягнути з ОСОБА_4 «Канзас» на його користь 14 150 грн. відшкодування завданих збитків. В обґрунтування позову покликається на те, що ОСОБА_6, 07.08.2015 року о 14.00 год., в м. Стебник, по вул. Грушевського, Дрогобицького району, Львівської області, керуючи автобусом «Богдан», за державним номерним знаком ВС 2245 АА, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ « 217030», з державним номерним знаком ВС 2003 ВН, внаслідок чого транспортний засіб пошкоджено та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП.

Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у ПАТ «СТ Іллічівське» за полісом страхування № АІ/4475658, в якому визначений ліміт відповідальності за шкоду завдану майну в сумі 50 000 грн та встановлена франшиза 510 грн. страхувальником за даним полісом було ОСОБА_4 «Канзас», водієм в якого був ОСОБА_6

Після ДТП позивач звернувся у страхову компанію із повідомленням про ДТП. Після отримання повідомлення також є надані усі необхідні документи, а страховиком була проведена оцінка вартості матеріальних збитків. Оскільки в страховій компанії були всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, 15.09.2015 року ним була подана заява про виплату страхового відшкодування.

Однак, 20.10.2015 року страховою компанією його було повідомлено про те, що сума страхового відшкодування, яку пропонує отримати відповідач 1 становить 20724,48 грн.. копії висновку експерта, в якому визначена сума страхового відшкодування йому не надано. Враховуючи, що сума збитку, який визначила страхова компанія є невідповідним фактично понесеним витратам, а саме ним затрачено 25500 грн.. Він був змушений провести незалежну автотоварознавчу експертизу. В результаті його звернення від 14.11.2015 року судовим експертом автотоварознавцем вищого професійного рівня ОСОБА_7 було підготовлено висновок №276 експертного товарознавчого дослідження від 20.11.2015 року, який встановлено суму збитку в розмірі 43 515,07 грн..

Проте, вважає, що фактично йому завдано збитків в розмірі 62900 грн. у відповідності до акту здачі-приймання робіт від 18.02.2016 року.

Враховуючи наведене сума вимог, які він просить стягнути з врахуванням розміру франшизи сплачено йому та витрат на евакуацію транспортного засобу, вартості проведеної експертизи становить 62 900- 510+800+450+63640 грн., які він просить стягнути у пропорції 49 490-20724,48 (виплачена компенсація) +28 865,52 грн з ПАТ « СТ «Іллічівське» та 14150 грн. з ОСОБА_4 «Канзас».

Позивач та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, уточнених позовних вимогах, які просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 « Страхове товариство «Іллічівське» ОСОБА_9 позов заперечив з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов, оскільки вимоги не мають юридичного обґрунтування, наданий висновок експерта ОСОБА_10 вважають такий, що не може братися до уваги, тому і стягнення коштів за його проведення не може мати місце. Витрати на експлуатацію вже були відшкодовані позивачу. У позові просив відмовити. Заявили клопотання про призначення судової авто технічної експертизи , виконання якої не оплатили. В останнє судове засідання представник не з»явився, хоча про час та місце слухання повідомлялись належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 « Канзас» ОСОБА_11 просив у позові відмовити через необґрунтованість.

Вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2015 року у справі №442/5818/15-п ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 340 грн., з тих підстав, що він 07.08.2015 року о 14.00 год., в м. Стебник, по вул. Грушевського, Дрогобицького району, Львівської області, керуючи автобусом «Богдан», за державним номерним знаком ВС 2245 АА, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з стоячими автомобілями «Фіат», з номерним знаком 4AJ 7460, «ВАЗ 2102», з державним номерним знаком 039-48 ТВ, ВАЗ « 217030», з державним номерним знаком ВС 20-03 ВН, які були припарковані по лівій стороні вулиці, внаслідок чого транспортні засоби пошкоджено та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_6 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. (а.с.3-4).

На період здійснення ДТП ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_4 «Канзас» та керуючи автобусом «Богдан»виконував свої трудові обовязки, що сторонами не оспорюється.

Цивільно правова-відповідальність ОСОБА_4 «Канзас» відносно автобуса «Богдан», н.з. ВС 2245 АА, власником якого є застрахована у ОСОБА_5 « Страхове товариство «Іллічівське» за полісом №АІ/4475658, за яким визначено ліміт відповідальності в розмірі 50 000 грн. за шкоду заподіяну майну, з франшизою в 510 грн., зі строком дії з 04.01.2015 року по 03.01.2016 рік (а.с. 7).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Положенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно до положень ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Також, згідно з розясненнями п. 5 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була.

Розглядаючи позов, який випливає, зокрема із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках, зокрема справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними.

Вина встановлена вищенаведеною постановою у справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_5 на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник.

Потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС208035, виданого Дрогобицьким ВР ОСОБА_12 України у Львівській області, власником транспортного засобу марки «ВАЗ- 217030», д.н. НОМЕР_1, є ОСОБА_3 (а.с.6).

Відповідно до звіту №Ю-00489, наданого субєктом оціночної діяльності ОСОБА_13 СТ « Іллічівське» про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 17.08.2015 року, розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ ВАЗ-2170 становить 24941,38 грн. (а.с.45).

Визначено суму страхового відшкодування в розмірі 20724,48 грн. разом з витратами на евакуатор в розмірі 450 грн (а.с.69).

Поряд з цим, суд бере до уваги висновок №276 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.11.2015 року експерта автотоварознавця, технічного директора ОСОБА_4 «Експертиза» ОСОБА_7, відповідно до якого вартість матеріального збитку з технічної точки зору, внаслідок його пошкодження у ДТП, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 17.11.2015 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ, становить 43515,07 грн. (а.с.9-36).

І такий суд приймає до уваги, що не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 57, 212 ЦПК України. Натомість відповідачами не спростованого такого висновку, призначену судом експертизу відповідачі не оплатили.

У будь-якому випадку слід мати на увазі, що обовязок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, а експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Суд приходить до переконання, що розмір матеріальної шкоди належним за висновком №276 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.11.2015 року експерта автотоварознавця, технічного директора ОСОБА_4 «Експертиза» ОСОБА_7 в сумі 43515, 07 грн., з яких слід вирахувати різницю 20274,48 (тобто 20724,48 грн.з вирахуванням 450 грн. вартості послуг евакуатора, який відшкодовано страховою компанією), та 510 грн. франшизи ( а.с.31-32 товарний чек від 07.08.2015 року ФОП ОСОБА_14В.), що становить 22730,59 грн. + 800 грн. витрат за проведення експертизи від 20.11.2015 року ТОВ фірма «Експертиза» ( а.с. 33- квитанція від 19.11.2015 року).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» субєктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

При цьому суд, не бере до уваги витрати позивача поза межами такої суми, а саме 62900 грн. за актом №19 здачі-приймання робіт, затвердженим директором ФО-П ОСОБА_15 як затрати на ремонт автомобіля не в межах вартості за висновком №276 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.11.2015 року експерта автотоварознавця, технічного директора ОСОБА_4 «Експертиза» ОСОБА_7, поданим також ним, суд, адже не можливо встановити доцільність таких витрат та їх місце у причинно-наслідковому звязку з ДТП. І такий акт не є звітом, виконаний суб'єктом оціночної діяльності, що має відповідне свідоцтво та кваліфікацію, на підтвердження розміру втрати товарної вартості транспортного засобу і суперечить вимогам ст.ст.57,60,212 ЦПК України.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, всебічно та повно зясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому з ОСОБА_5 «Іллічівське» слід стягнути в користь позивача матеріальну шкоду, внаслідок ДТП в розмірі 22730,59 грн., страхова компанія виплатила позивачеві страхове відшкодування, яке не відповідає реальним витратам позивача, понесеним на відновлювальний ремонт пошкодженого в ДТП транспортного засобу, із страховика забезпеченого транспортного засобу необхідно стягнути в межах ліміту його відповідальності реальну вартість матеріального збитку, а також 800 грн. витрат за проведення експертизи, а в решті вимогах відмовити за безпідставністю.

Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 487,72 грн. виходячи із суми задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іллічівське» в користь ОСОБА_3 22730гривень 59копійок завданих збитків.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іллічівське» в користь ОСОБА_3 487,72 гривень судового збору та 800 гривень витрат за проведення експертизи.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Нагірна О.Б.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.11.2016р.