АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2036/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Ярмолюка О.І.,

секретаря - Бондаря О.В.,

з участю: позивача-відповідача - ОСОБА_1 та

її представника - ОСОБА_2,

відповідача-позивача - ОСОБА_3 та

його представника - ОСОБА_4,

представника органу опіки та піклування-Лук'янової Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про внесення змін до рішення органу опіки та піклування та визначення способів участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и л а:

27 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що 23 вересня 1995 року вони з ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. У шлюбі в них народилась двоє дітей - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. 27 лютого 2015 року шлюб між ними розірвано. Після припинення шлюбних відносин донька та син залишились проживати з нею. Відповідач з донькою не спілкується, проте бажає брати активну участь у вихованні сина. За взаємною згодою з ОСОБА_3 було погоджено способи його участі у вихованні дитини. Спочатку відповідач дотримувався їхньої домовленості та спільно проводив час з сином за першою вимогою. На початку 2016 року він почав вимагати віддавати дитину спонтанно, у будь-який час та без врахування інтересів останнього, в тому числі з порушення режиму сну,

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Мазурок О.В. Провадження № 22-ц/792/2036/16

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 48

в обумовлений час його не повертав, на телефонні дзвінки не відповідав та іншими способами порушував домовленість. Внаслідок зазначеного між ними часто виникають конфлікти, свідком яких стає син.

У дитини формується світогляд на засадах неповаги до матері та жінки, можливості не виконувати обіцянки, ображати людей та застосовувати до них фізичну силу. У лютому 2016 року вона звернулась до ОСОБА_3 з пропозицією укласти договір про визначення способів його участі у вихованні дитини. Відповідачу було запропоновано спілкуватись з сином у будь-якому зручному для нього місці двічі на тиждень у конкретно визначений час, в тому числі протягом цілого вихідного дня. Від укладення договору він відмовився. 14 травня 2016 року вона звернулась до Служби у справах дітей Хмельницької міської ради із заявою про сприяння їм у вирішенні конфлікту. Зазначені способи виявились неефективними. Внаслідок зловживання ОСОБА_3 батьківськими правами, син позбавлений безпечних умов для психологічного розвитку та виховання у дусі поваги до неї, а також прав та свобод інших людей.

А тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити способи спілкування та виховання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьком ОСОБА_3, встановивши дні спілкування: щовівторка кожного тижня кожного місяця кожного року з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в її присутності, без права участі в такому спілкуванні третіх осіб без її згоди; щосуботи кожного тижня кожного місяця кожного року з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., крім періодів перебування дитини на відпочинку разом з матір'ю або окремо, а також існування інших обставин, що визначають місце перебування та/або стан здоров'я дитини, без права участі в такому спілкуванні третіх осіб без її згоди.

2 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом. В його обґрунтування зазначив, що з початку 2016 року відповідачка перешкоджає повноцінній реалізації його прав та обов'язків щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином. Остання навмисно провокує конфлікти. Через зазначене він неодноразово звертався до Служби у справах дітей Хмельницької міської ради та Хмельницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді управління молоді та спорту Хмельницької міської ради щодо усунення перешкод у вихованні сина. Однак, позитивного результату це не дало. Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 416 від 23 червня 2016 року визначено наступний порядок його участі у вихованні сина: будні дні - половина тижня до 20 год. 00 хв. (за узгодженістю), щосуботи з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., половина канікулярного часу для забезпечення оздоровлення та відпочинку дитини (за узгодженістю), з урахуванням стану здоров'я останнього. Із вказаним рішенням ОСОБА_1 погодилась. Вважає, що таким рішенням було порушено законодавчо закріплений принцип рівнооднаковості щодо його участі у вихованні сина. Будь-які підстави для обмеження його прав відсутні. Виконання рішення ускладнюється тим, що ОСОБА_1 може маніпулювати сином і перешкоджати їх реальному спілкуванню, не даючи на це згоди. Окрім того, рішення є неоднозначним через зазначення у ньому необхідності врахування стану здоров'я сина, що також може бути використано відповідачкою як привід для відмови у зустрічі з ним.

А тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд внести зміни до рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 416 від 23 червня 2016 року та визначити наступний спосіб його участі, як батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши місце і час їхнього спілкування у вівторок та п'ятницю з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., у четвер з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та у суботу з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., половина канікулярного часу для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини (за узгодженістю), з урахуванням здоров'я хлопчика.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визначено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2: у вівторок та п'ятницю з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у четвер з 14 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та у суботу з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; половина канікулярного часу для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини (за узгодженістю), з урахуванням стану здоров'я хлопчика. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись із даним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким її позов задовольнити повністю, у зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити.

Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 159 СК України суд не з'ясував ставлення ОСОБА_3 до виконання його батьківських обов'язків, особливості віку, стану здоров'я сина, розпорядку та режиму його дня, навчання у дошкільному начальному закладі, прихильність до кожного з батьків. Окрім того, не з'ясовано чи відповідають запропоновані батьками способи участі у вихованні сина саме його інтересам.

Суд не врахував, що ОСОБА_3 в порушення вимог ч. 1 ст. 150 СК України виховує дитину в дусі неповаги до прав та свобод інших людей, нелюбові до своєї матері, сестри та інших родичів з боку матері.

Хибним вважає висновок про створення перешкод відповідачу у спілкуванні з сином, оскільки такий не підтверджений жодним доказом. Посилання суду на те, що сторони не узгодили між собою дні спілкування батька з дитиною, не може підтверджувати створення нею перешкод.

Визначений судом графік спілкування батька з сином позбавляє її можливості приймати участь у його вихованні протягом половини тижня та грубо порушує сталий режим дня дитини, який відвідує дошкільний навчальний заклад. Окрім того, порушується право дитини на гарантовану державою безперервну освіту та досягнення її цілей на етапі дошкільного навчання, оскільки батькові надано право на спілкування з сином і під час такого навчання.

Не відповідають обставинам справи висновки суду про обумовленість визначених способів участі батька у вихованні дитини ставленням батьків до виконання своїх обов'язків та особистою прихильністю дитини, які спростовуються поясненнями свідків, наданих у судовому засіданні. Так, свідки ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9 пояснили, що дитина після спілкування з батьком демонструє агресію, бажання заподіювати шкоду близьким людям та інші негативні емоції. Допитана в якості свідка психолог ОСОБА_10. пояснила, що здійснювала індивідуальне консультування дитини, в ході якого виявила небажання хлопчика спілкуватись з батьком, оскільки той був свідком агресії з боку батька відносно його матері.

Окрім того, вважає, що судом було порушено норми процесуального права. Так, зустрічний позов ОСОБА_3 пред'явив до неналежного відповідача, а уточнена його редакція була заявлена в усній формі у судовому засіданні, що не відповідає вимогам ст.ст. 1, 4, 10, 118, 119 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

ОСОБА_3 та його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник органу опіки та піклування Лукянова Н.Л. вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню, оскільки під час ухвалення рішення не був врахований вік дитини (3 роки), режим його дня, графік навчально-виховного процесу дошкільного закладу, який відвідує дитина на даний час та графік занять у школі, яку у подальшому буде відвідувати ОСОБА_6.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 23.09.1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_3 - син ОСОБА_6.

27 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони почали мешкати окремо, їх обоє дітей залишились проживати з матір'ю. Вказане сторонами визнається та не оспорюється.

Згодом між сторонами почали виникати конфлікти з приводу способів участі батька у вихованні сина. З метою його врегулювання останні неодноразово звертались до різних служб, зокрема: 11 травня 2016 року, 3 червня 2016 року, 13 вересня 2016 року - до Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с. 70-74); 11 травня 2016 року, 13 травня 2016 року, 17 серпня 2016 року, 18 серпня 2016 року - до Служби у справах дітей виконкому Хмельницької міської ради (а.с. 81-84, 87, 88); 20 травня 2016 року до органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради (а.с. 86).

7 червня 2016 року Служба у справах дітей прийшла до Висновку за доцільне визначити такий порядок побачень ОСОБА_3 з сином ОСОБА_6: половина тижня до 20.00 (за узгодженістю), щосуботи з 09.00 до 20.00, половина канікулярного часу для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини (за узгодженістю), з урахуванням стану здоров'я хлопчика (а.с. 91зворот).

23 червня 2016 року виконавчий комітет Хмельницької міської ради своїм рішенням за № 416 вирішив визначити порядок участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 в аналогічний Висновку Служби у справах дітей спосіб (а.с. 81 зворот).

Однак, ні звернення до вищевказаних служб, ні співбесіди їх працівників з батьком та матір'ю дитини, не вирішили конфлікту, який існує між батьками щодо способів участі батька у вихованні сина. А тому, останні змушені були звернутись до суду.

Відмовляючи у задоволені позову матері, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували зловживання батьком своїми правами, що відповідач ініціює конфлікти з приводу забирання та повернення сина, що зустрічі з батьком негативно змінюють особистість дитини, а також того, що способи, про встановлення яких вона просить, є достатніми та не порушують рівні права та обов'язки батька щодо дитини та забезпечують інтереси останнього.

Частково задовольняючи позов батька дитини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 створює перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3, оскільки сторони не можуть самостійно узгодити дні спілкування батька з дитиною.

Однак, з такими висновками погодитись неможливо, оскільки такі не відповідають обставинам справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Регулювання сімейних відносин здійснюється Сімейним кодексом з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ч. 2 ст. 1 СК України).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).

Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Одним із способів захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення. (ч. 2 ст. 18 СК України).

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду (абз. 1 ч. 3 ст. 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька (ч. 2 ст. 55 СК України).

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Встановлено, що на даний час ОСОБА_6 є малолітньою дитиною, якій виповнилось 3 роки і 9 місяців (ІНФОРМАЦІЯ_3). Дитина постійно проживає разом з матір'ю.

Обоє батьків працюють повний робочий день, однак згоди щодо способів участі батька у вихованні дитини дійти не можуть.

Дитина відвідує Хмельницький дошкільний навчальний заклад № 53 «Веселка» з 1 жовтня 2015 року по теперішній час (а.с. 53).

Режимні процеси у дошкільному закладі відбуваються таким чином: з 7.00 год. до 8.40 год. - прийом дітей, ігри, ранкова гімнастика; з 8.30 год. до 9.00 год. - сніданок; у період з 9.00 год. до 12.00 год. - ігри, підготовка до занять, заняття, підготовка до прогулянки, прогулянка, підготовка до обіду, гігієнічні водні процедури; з 12.00 год. до 12.45 год. - обід; з 12.45 год. до 15.10 год. - підготовка до сну, сон; з 15.10 год. до 15.20 год. - поступовий підйом, гімнастика після сну; з 15.25 год. до 15.55 год. - полуденок; з 15.55 год. до 16.40 год. - індивідуальні заняття; з 16.40 год. до 17.05 год. - вечеря; з 17.05 год. до 19.00 год. - прогулянка, повернення додому (а.с. 54).

Режим дня хлопчика відповідно до пояснень мами організований так: о 7 год. - 7.30 год. - пробудження; 7.30 год. - 8.30 год. - сніданок, дорога до садочка; 8.30 год. - 16.00 год. (16.30-17.00 год.) - перебування в садочку; з 17 год. до 20.30 год. - повернення додому, прогулянка, вечеря, ігри; з 20.30 год. до 21.00 год. (22.00 год.) - підготовка до сну, сон.

Батько дитини ОСОБА_3 цікавиться своїм сином, шляхом відвідування Хмельницького дошкільного навчального закладу № 53 «Веселка». Перешкод в отриманні ним будь-якої інформації про ОСОБА_6 немає. Він має вільний доступ до дитини. Висував вимоги, як усі інші батьки, а саме: збереження фізичного, морального, психічного здоров'я (а.с. 76).

Однак, допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки пояснили, що батько своєю поведінкоюне утверджує повагу сина до матері, порушує домовленості (узгодженості), взяті на себе щодо часу повернення дитини додому, створює конфліктні ситуації, які впливають на дотримання вказаних домовленостей з обох боків.

Зокрема, свідок ОСОБА_10. розповіла, що після конфліктної ситуації між батьками, ОСОБА_6 не хотів іти до тата. Свідок ОСОБА_7. пояснила, що, ОСОБА_1 не перешкоджає ОСОБА_3 бачитись та спілкуватись із сином, однак, останній все-одно провокує конфлікти між ними, в тому числі, на робочому місці позивачки. Свідок ОСОБА_9 пояснила, що після розірвання шлюбу між сторонами запропонувала для ОСОБА_1 своє житло. Бачила, що батько безперешкодно забирав дитину та спілкувався з нею, був толерантним. Однак, згодом ОСОБА_3 почав провокувати конфлікти, створювати стресові ситуації. Дитина після зустрічей з ним поверталась агресивною, виказувала зневажливі слова батька в бік матері. На даний час батьки не можуть досягнути згоди щодо кількості та періодичності побачень батька з дитиною. Одночасно з цим, у ОСОБА_3 з дитиною відносини гарні. Свідок ОСОБА_5, яка є донькою сторін, розповіла, що її батько безперешкодно забирає ОСОБА_6 та спілкується з ним. Однак, після зустрічі з татом поведінка ОСОБА_6 змінюється, в нього відбуваються істерики, він плаче. При цьому повідомляє, що хоче жити тільки з мамою. Інколи розповідав, що дуже хотів до мами, але тато не пускав. Зазначила, що часто батько не повертав дитину в погоджений час, на дзвінки не відповідав. Не розуміє, як можна любити одну дитину і не любити іншу.

Що стосується матері, то вона, згідно з її особистими поясненнями, формально погоджуючись з рішенням органу опіки та піклування, реально виконує його частково, зокрема, не заперечуючи проти спілкування батька з сином лише два рази на тиждень: у вівторок та суботу. Вказаний підхід обумовлює її поведінку при вирішенні питання участі батька у вихованні дитини.

Такі встановлені обставини справи не відповідають висновкам суду про відсутність підстав для задоволення первісного позову та визначеним способам участі батька у вихованні дитини.

Натомість, окрім вищевказного, не враховано: малолітній вік дитини, коли вона більше прихильна до мами (3 роки 9 місяців); режим дня та режимні процеси у дошкільному навчальному закладі; необхідність забезпечення дитині стабільності, психоемоційного благополуччя та вину обох батьків у відсутності узгодженості між ними щодо способів участі батька у вихованні дитини.

Тому, з урахуванням максимальних інтересів дитини, з метою запобіганню виникнення у неї тривоги та незахищеності, створення впевненості в тому, що її люблять і про неї піклуються обоє батьків, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність часткового задоволення обох позовів та встановлення таких способів участі батька у вихованні дитини: систематичні побачення кожного вівторка та четверга з 17.00 години до 20.00 години та у суботу з 10 години до 20 години та 30 днів (підряд чи частинами) влітку для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з урахуванням часу такого ж відпочинку матері з сином, стану здоров'я дитини, графіку роботи та режиму виховного процесу в навчальному закладі.

Що стосується іншої частини вимог обох позовів, то такі задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та інтересах дитини.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим, воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень з дитиною кожного вівторка та четверга з 17.00 години до 20.00 години та у суботу з 10 год. до 20 години та 30 днів (підряд чи частинами) влітку для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з урахуванням часу такого ж відпочинку матері з сином, стану здоров'я дитини, графіку роботи та режиму виховного процесу в навчальному закладі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова