Номер провадження 2/754/5237/16
08 грудня 2016 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований разом з ними, але не проживає в даному приміщенні понад чотири роки, його власних речей в квартирі немає, за житлово-комунальні послуги не сплачує.
У судове засідання позивачі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, звернувшись до суду із клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 26).
Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_1 та членам її сім'ї ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних долях, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації Деснянської районної у м. Києві держадміністрації 09.01.2008 року, згідно з розпорядженням від 09.01.2008 року №17 (а.с. 11-12).
Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2009 року, 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 (а.с. 13).
ОСОБА_5 змінила прізвище на "Дерев'янко", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15).
Відповідно Довідки Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва №3289 від 31.08.2016 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 21).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано 28.11.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 20).
Відповідно Актів Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Деснянського району м. Києва від 18.11.2015 року, 15.01.2016 року, 10.03.2016 року ОСОБА_3, з 2012 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, його особистих речей в квартирі немає (а.с. 17-19).
Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.
У випадку порушення права власності згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Виходячи з аналізу змісту Закону № 2482-XІІ у поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності
Відповідно ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у відсутності без поважних причин понад один рік. Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачами доведено у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, оскільки не користується житлом більше року без поважних на те причин, а тому може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.
Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 213 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ч. 2 ст. 405, ст.ст. 13, 29 ЦК України,
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.