АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8700/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/979/К/16 суддя Зімін М.В.
Категорія - 69 (І) Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: заявника - ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої зазначив, що 10 листопада 2005 року його дядько - ОСОБА_4 уклав з Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), договір про депозитний вклад, в якому було обумовлено, що у випадку смерті вкладника - ОСОБА_4, вклад у порядку спадкування за заповітом перейде до ОСОБА_1 16.01.2010 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Першої дніпропетровської нотаріальної контори, де зясувалось, що під час укладення договору про депозитний вклад та складання заповідального розпорядження працівником банку невірно зазначено по батькові ОСОБА_1 та замість вірного «Авраімович», зазначено «Авраамович», що перешкоджає йому отримати спадщину.

Враховуючи зазначене, просив суд встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 заповідального розпорядження, яке міститься у договорі про депозитний вклад, укладеному 10 листопада 2005 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено юридичний факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповідального розпорядження, зробленого та засвідченого підписом ОСОБА_4 за договором № SAMDN3355 від 10 листопада 2005 року, укладеного у ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк», подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені заяви, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права.

Так, на думку апелянта, висновок суду про задоволення заяви ОСОБА_1 є передчасним, оскільки судом не перевірено наявності або відсутності заведеної спадкової справи, після померлого ОСОБА_4, наявності у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Натомість, суд встановив лише факт про заведення спадкової справи № 50-2010 до майна померлого ОСОБА_4 та звернення ОСОБА_1 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому, судом не зясовано, чи склав померлий вкладник ОСОБА_4 заповіт щодо призначення спадкоємцем депозиту ОСОБА_1, чи існує можливість внесення змін до заповідального розпорядження, чи була видана банком відмова в отриманні вкладу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2005 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено договір про депозитний вклад №SAMDN3355 з заповідальним розпорядженням, яким ОСОБА_5 повідомив та засвідчив підписом, що на випадок його смерті вкладом та нарахованими відсотками право розпорядження має «Голуб Анатолий Авраамович» - прізвище, імя та по батькові зазначене російською мовою (а.с. 34).

16 січня 2010 року ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на належну на день його смерті суму вкладу (а.с. 35).

Згідно спадкової справи №50-2010 до майна померлого ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини померлого ОСОБА_4 до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернувся заявник по справі ОСОБА_1 (а.с. 50-54).

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 вказав, що він не може отримати свідоцтво на право на спадщину, оскільки відповідно до паспортних даних він по батькові «Авраімович», а у договорі банківського вкладу він «Авраамович».

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника підтверджується наданими суду доказами, а також з того, що в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт належності йому заповідального розпорядження заявник не має можливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, встановивши, що по батькові заявника, зазначене у заповідальному розпорядженні за договором №SAMDN3355 від 10 листопада 2005 року, укладеному ОСОБА_4 у ЗАТ КБ «ПриватБанк» не збігається з по батькові заявника, зазначеним у паспорті АМ 645724, виданого Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 11 грудня 2001 року, а також враховуючи те, що вказані обставини унеможливлюють реалізацію спадкових прав заявника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для встановлення факту належності заявнику ОСОБА_1 заповідального розпорядження, зробленого та засвідченого підписом ОСОБА_4 за договором №SAMDN3355 від 10 листопада 2005 року, укладеного у ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги про обов'язок суду перевірити наявність або відсутність заведеної спадкової справи, після померлого ОСОБА_4, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії в даному випадку не підлягають обов'язковому встановленню, оскільки встановлення та перевірка цих обставин, як роз'яснив Пленум Верховного Суд України в п. 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, має місце у разі вирішення судом позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тобто у разі виникнення спадкового спору. В даному випадку такий спір відсутній.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та державним нотаріусом заведено спадкову справу, що є достатнім для розгляду судом поданої ОСОБА_1 заяви в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги про не перевірку судом можливості внесення змін до заповідального розпорядження в позасудовому порядку, наявності відмови банку у видачі вкладу заявнику не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки від встановлення факту належності заявнику заповідального розпорядження на банківський вклад залежить можливість реалізації ним своїх спадкових прав, в той час як ПАТ КБ «ПриватБанк» жодних дій щодо виправлення допущеної помилки в заповідальному розпорядженні за період розгляду справи в суді не вчинив, тим самим створивши перешкоди в реалізації вказаних прав заявника.

Крім того, здійснюючи перевірку законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення колегія суддів встановила, що 12 березня 2016 року за рішенням суду заявником ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням - вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться у ПАТ КБ «ПриватБанк», за депозитним договором №SAMDN3355 на суму 48946,75 грн. станом на 23.11.2015 року, яке видано державним нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_6, реєстровий № 9-72. На підставі вказаного свідоцтва ОСОБА_1 отримано 51829 грн., що підтверджується квитанцією про видачу готівки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.03.2016 року. Зазначене також свідчить про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до ст. 308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_7