Справа № 352/1235/16-ц
Провадження № 2/352/975/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач 21.08.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що він є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 24.02.1994 р., виданого виконавчим комітетом Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Відповідач є його колишнім зятем, який з початку 2016 р., тобто більше восьми місяців, не проживає у належному позивачеві будинку. При цьому відповідач залишився зареєстрованим у будинку, що створює труднощі у користуванні ним, зокрема, позбавляє позивача права на отримання субсидії по оплаті житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач більше шести місяців без поважних причин не проживає у будинку, просив у порядку ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом.

Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно не з'явився у судове засідання, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності від 24.02.1994 р., виданого виконавчим комітетом Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, право власності зареєстровано Івано-Франківскьим ОБТІ 25.02.1994 р. (а.с.4).

Відповідач, який є зятем позивача, не проживає у спірному будинку без поважних причин з 31.12.2015 р., що підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: актом обстеження матеріально-побутових умов від 04.07.2016 р. № 33 (а.с.5) та довідкою Загвіздянської сільської ради від 04.07.2016 р. № 985 (а.с.6).

При цьому суд вважає необґрунтованим посилання позивача на вимоги ч.1 ст.71 ЖК УРСР, яка передбачає збереження протягом шести місяців жилого приміщення за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача, та 72 ЖК УРСР, яка встановлює порядок визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, з огляду на те, що вказані норми ЖК УРСР регулюють відносини з користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду.

При вирішенні даного спору про визнання відповідача таким, який втратив право користування жилим приміщенням у будинку, що належить позивачеві на праві приватної власності, суд керується вимогами ст.405 ЖК України.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК); суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

З огляду на викладене, враховуючи встановлену обставину щодо не проживання відповідача у належному позивачеві на праві приватної власності будинку з 31.12.2015 р., тобто менше одного року, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову, у задоволенні якого слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215, 226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець