Справа №592/6219/16-ц
Провадження №2/592/1943/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: судді - Фоменко І.М., за участю секретаря Щербань Г.Г., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всецкраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в клопотанні про розгляд справи без його участі, представник та мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №IKCASHVG.126056.005 від 22.01.2014 року, ОСОБА_2 отримав кредит в ПАТ «ОСОБА_3 Розвитку» в сумі 22660 грн., із строком повернення до 21.01.2017 р. з нарахуванням відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних. Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим процентам боржником у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 21.06.2016р. становить 38240,82 грн., з них: поточна заборгованість за кредитом 3719,53 грн., прострочена заборгованість за кредитом 12267,52 грн., поточна заборгованість за процентами по кредиту 24,13 грн., прострочена заборгованість за процентами по кредиту 5366,35 грн., прострочена заборгованість за комісією по кредиту 4305,40 грн., заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором 12557,89 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованостістаном на 21.06.2016 року в розмірі 38240 грн. 82 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки відповідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, а умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором (п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав позивачів»), тобто пункт 6.3 кредитного договору №IKCASHVG.126056.005 не відповідає вимогам справедливості, оскільки передбачена в договорі пеня у разі прострочення строків або суми повернення кредиту чи процентів в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, в перерахунку за один рік становить 180 % річних.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №IKCASHVG.126056.005 від 22.01.2014 року, ОСОБА_2 отримав кредит в ПАТ «ОСОБА_3 Розвитку» в сумі 22660 грн., із строком повернення до 21.01.2017 р. з нарахуванням відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних.(а.с. 17-21)

Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим процентам боржником у встановлені строки не була сплачена. Сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 21.06.2016р. становить 38240,82 грн., з них: поточна заборгованість за кредитом 3719,53 грн., прострочена заборгованість за кредитом 12267,52 грн., поточна заборгованість за процентами по кредиту 24,13 грн., прострочена заборгованість за процентами по кредиту 5366,35 грн., прострочена заборгованість за комісією по кредиту 4305,40 грн., заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором 12557,89 грн. (а.с. 6-16)

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути банку (фінансовій установі) грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 22 січня 2014 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, за кредитним договором, нарахування комісії передбачено за послуги, що супроводжують кредит, а саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта, що є незаконним, а тому вимога про стягнення простроченої заборгованості за комісією по кредиту в розмірі 4305,40 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку відповідач посилався, обґрунтовуючи свої вимоги, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає, що пункт 6.3 кредитного договору №IKCASHVG.126056.005 не відповідає вимогам справедливості, оскільки передбачена в договорі пеня у разі прострочення строків або суми повернення кредиту чи процентів в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, в перерахунку за один рік становить 180 % річних, а тому вимога про стягнення заборгованості за штрафами та/або пенею за кредитним договором в розмірі 12557,89 грн. задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всецкраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню і необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всецкраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором №IKCASHVG.126056.005 від 22.01.2014 року, станом на 21.06.2016 року в розмірі 21377, 53 грн., з яких: поточна заборгованість за кредитом 3719,53 грн., прострочена заборгованість за кредитом 12267,52 грн., поточна заборгованість за процентами по кредиту 24,13 грн., прострочена заборгованість за процентами по кредиту 5366,35 грн. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за комісією по кредиту в розмірі 4305 грн. 40 коп. та заборгованості за штрафами та/або пенею в розмірі 12557 грн. 89 коп. відмовити за необгрунтованістю.

У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1378 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11,57-60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 526, 553, 554,1048,1050,1054 ЦК Украіни, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всецкраїнський банк розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всецкраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором №IKCASHVG.126056.005 від 22.01.2014 року, станом на 21.06.2016 року в розмірі 21377 (двадцять одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 53 (пятдесят три) коп.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за комісією по кредиту в розмірі 4305 грн. 40 коп. та заборгованості за штрафами та/або пенею в розмірі 12557 грн. 89 коп. відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1378 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя І.М. Фоменко