У Х В А Л А

іменем україни

15 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

Остапчука Д. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат», Запорізької міської ради, третя особа - Міське комунальне підприємство «Основаніє», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що їй на праві власності належить нежитлове приміщення VIліт. «А-5», розташоване на першому поверсі п'ятиповерхового будинку - гуртожитку по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, що знаходиться на балансі та управлінні відповідача. 24 квітня та 25 вересня 2014 року у зв'язку із пошкодженням водопроводу/каналізації та відсутності гідроізоляції в душових приміщеннях другого поверху сталось затоплення належного їй нежитлового приміщення, що завдало їй майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2014 року замінено первісного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (далі - ТОВ «ЗТМК») на належного відповідача - Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (далі - ДП «ЗТМК»).

Ухвалою цього ж суду від 11 листопада 2014 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Міське комунальне підприємство «Основаніє» (далі - МКП «Основаніє»), а ухвалою від 11 березня 2015 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Запорізьку міську раду.

Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з ДП «ЗТМК» на свою користь 30 325 грн вартості відновлюваного ремонту нежитлового приміщення VI (приміщення № № 5, 6 та 8) по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі; стягнути солідарно з ДП «ЗТМК» та Запорізької міської ради - 26 989 грн вартості відновлюваного ремонту нежитлового приміщення VI (приміщення № 2) по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі; стягнути з ДП «ЗТМК» - 25 тис. грн. моральної шкоди, із Запорізької міської ради - 5 тис. грн. моральної шкоди, а також просила стягнути з відповідачів на свою користь вартість проведеної експертизи у розмірі 2 520 грн та інші судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ДП «ЗТМК» на користь ОСОБА_3 57 314 грн майнової шкоди та 500 грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «ЗТМК», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у суді не доведено обставин, на які посилалась на обґрунтування своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що оскільки балансоутримувачем спірного приміщення на момент його залиття було ДП «ЗТМК», яке не довело відсутності своєї вини у затопленні вказаного приміщення, то саме останнє має нести відповідальність за заподіяну позивачу шкоду.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлового приміщення VI літ. «А-5», розташованого по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, загальною площею 89,7 кв. м.

Станом на 24 квітня 2014 року гуртожиток по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, де знаходиться нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_3, перебував у державній власності та знаходився на балансі ДП «ЗТМК».

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 12 вересня 2014 року № 341 «Про затвердження акта приймання-передачі з державної власності ДП «ЗТМК» до комунальної власності гуртожитку по АДРЕСА_1, літ. «А-5» у м. Запоріжжі» вказане приміщення передано до комунальної власності м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (в господарське відання МКП «Основаніє»), крім викупленого нежитлового приміщення VI, загальною площею 89,7 кв. м. На баланс МКП «Основаніє» даний будинок прийнято з 01 жовтня 2014 року (а. с. 59, 60-63, 231, т. 1 ).

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що 24 квітня та 25 вересня 2014 року у зв'язку із пошкодженням водопроводу/каналізації та відсутності гідроізоляції в душових приміщеннях другого поверху гуртожитку по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі було затоплено належне їй на праві власності нежитлове приміщення VIліт. «А-5», розташоване на першому поверсі вказаного будинку, внаслідок чого їй заподіяно майнову та моральну шкоду. На обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на акти від 06 травня та від 02 жовтня 2014 року.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Із актів про залиття від 06 травня та від 02 жовтня 2014 року вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 нежитловому приміщенні VI літ. «А-5», яке розташоване на першому поверсі у вказаному будинку, 24 квітня та 25 вересня 2014 року сталося затоплення приміщення № № 2, 5, 6, 8, причиною якого є ушкодження водопроводу/каналізації та відсутність гідроізоляції в душових приміщеннях другого поверху, яка була допущена у зв'язку з неналежною реконструкцією в душових приміщеннях другого поверху, що розташовані над нежитловим приміщенням VI в будинку АДРЕСА_1

Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи від 16 січня 2015 року № ОС-193 вартість відновлювального ремонту приміщення № № 5, 6, 8 нежитлового приміщення VI літ. «А-5», яке розташоване по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, внаслідок залиття 24 квітня 2014 року становить 30 325 грн з ПДВ, а приміщення № 2 внаслідок залиття 25 вересня 2014 року - 26 989 грн з ПДВ. У зв'язку із ненаданням доступу до приміщення другого поверху, для визначення причин та виникнення пошкоджень та затоплення приміщення № 5, 6, 8 експертом дане питання не вирішувалося. Питання щодо визначення характеру та давності слідів пошкоджень, які були виявлені, експерт визначити не може через відсутність методики (а. с. 83, т. 1).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із презумпції вини особи, яка завдала шкоди - ДП «ЗТМК», оскільки на його балансі знаходився будинок АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, у зв'язку із пошкодженням водопроводу/каналізації та відсутності гідроізоляції в душових приміщеннях другого поверху якого сталося затоплення належного позивачу нежитлового приміщення VI літ. «А-5», розташованого на першому поверсі цього ж будинку.

Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про недоведеність вини ДП «ЗТМК» у заподіянні позивачу шкоди внаслідок затоплення належного йому нежитлового приміщення - безпідставні, оскільки у деліктних зобов'язаннях діє презумпція вини, а позивач не довів свою невинуватість у заподіянні такої шкоди позивачу. Висновки з цього приводу, зроблені апеляційним судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

О.В. Попович

В. О. Савченко