Справа № 309/2140/15-ц
Провадження № 2/761/8234/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», Хустського УЕГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» про стягнення суми, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року позивач звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з даним позовом.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 16.07.2015 року відкрито провадження у справі, а ухвалою від 25.07.2016 року дана цивільна справа направлена за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.01.2015 року ним здійснено операцію по оплаті за спожитий природний газ за грудень 2014 року в сумі 1339,97 грн. постачальнику ПАТ «Закарпатгаз» на код отримувача 13592386 у відділенні №0606 ПАТ КБ «Надра», що підтверджується квитанцією № k6/G/10. Однак, 13.02.2015 року листом Хустського УЕГГ ПАТ «Закарпатгаз» за №33 позивача повідомлено, що станом на 01.02.2015 року кошти в сумі 1336,97 грн. не поступили на рахунок ПАТ «Закарпатгаз», а тому станом на 11.02.2015 року вищевказана сума боргу вважається неоплаченою. А тому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з центрального відділення ПАТ КБ «Надра» суму в розмірі 1336,97 грн. на користь позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ПАТ КБ «Надра» заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Позивач, представник відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, представник відповідача надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз», в частині до ПАТ КБ «Надра» - на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача ПАТ КБ «Надра», повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача Хустським УЕГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» направлено відповідь №33 від 13.02.2015 року на звернення позивача від 11.02.2015 року, що станом на 01.02.2015 року кошти в сумі 1336,97 грн. на рахунок підприємства не поступили, і відповідно не рознесені на особистий рахунок позивача №2564.

Згідно наданих письмових заперечень на позовну заяву, представник відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» зазначив, що після отримання даного повідомлення, позивачем через АТ «Ощадбанк» добровільно оплачено заборгованість за спожитий газ в розмірі 1336,97 грн., а відносини позивача і ПАТ «КБ «Надра», щодо належного виконання банком свого зобов'язання з перерахування коштів є спірними питаннями даних сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не було надано жодного доказу того, що 16.01.2015 року ним здійснено операцію по оплаті за спожитий природний газ за грудень 2014 року в сумі 1339,97 грн. постачальнику ПАТ «Закарпатгаз» на код отримувача 13592386 у відділенні №0606 ПАТ КБ «Надра» та не надано на підтвердження зазначену в позові квитанцію № k6/G/10.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».

23.04.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» по 05.06.2015 року.

05.06.2015 року виконавчою дирекцією особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів (ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Правова позиція ВСУ у справі за № 6-1123 цс16 від 13.06.2016 року).

За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду 23.06.2015 року, проте, на час вирішення справи в ПАТ КБ «Надра» розпочато процедуру ліквідації, що унеможливлює задоволення його позовних вимог, враховуючи вимоги ст. 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 79, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 204, 218, 267, 512, 513, 514, 626, 627, 638, 1071, 1073, 1077, 1079 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність», суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», Хустського УЕГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» про стягнення суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя