Справа № 570/2710/16-ц
Номер провадження 2/570/1163/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

з участю представника - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих невиконанням обов'язку за заповітом, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20.01.2013 року померла її мама, яка склала заповіт, за яким все майно заповіла відповідачеві, і в той же час поклала на нього обовязок по догляду за позивачкою та надання їй посильної матеріальної допомоги. До складу спадкового майна увійшло будинковолодіння № 14, по вул. Вишнева, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області. Вартість такого будинковолодіння складає 161 000 грн. Позивачка є інвалідом ІІ групи, і її обовязкова доля у спадщині складає 1/4 частину. Отже, вартість частки відповідача складає (161 000:4х3) 120 750 грн. Позивачка отримує пенсію, і з часу відкриття спадщини до 31.05.2016 року складає 42 887, 71 грн. На думку позивачки, обґрунтованим розміром обовязку, покладеного на відповідача згідно до заповіту, є щомісячна матеріальна допомога в розмірі двох отримуваних пенсій. Загалом ця сума складає 85 775, 42 грн. (42 887, 71 грн. х 2). Покликаючись на положення ст. 538 ЦК УРСР, ст.ст. 14, 15, 525, 611, 623, 1238 ЦК України просить суд задоволити позов про стягнення з відповідача на її користь 85 775, 42 грн.

Позивачка не зявилася в судове засідання.

Представник позивачки позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище.

Відповідач позов не визнав. Зазначив, що він не працюючий, має тимчасові незначні заробітки, і він не може надавати щомісячну допомогу позивачці в тому розмірі, про який вона просить. Крім того, він намагався контактувати з позивачкою (рідною сестрою), але вона змінювала адреси перебування, на розмови не йшла. За наведеного просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.01.2013 року померла мама сторін ОСОБА_4.

ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 01.02.1999 року, реєстровий № 128, за яким все майно заповіла відповідачеві, і в той же час поклала на нього обовязок по догляду за позивачкою та надання їй посильної матеріальної допомоги.

Позивачка покликається на те, що відповідач не здійснює за нею догляд та не надає посильної матеріальної допомоги, і вважає, що така допомога має складати розмір подвійно отримуваної позивачкою пенсії, і надаватися щомісячно.

Відповідно до ст. 538 ЦК УРСР( в ред. 1963 року), який діяв на час складання заповіту, заповідач вправі покласти на спадкоємця за заповітом виконання будь-якого зобов'язання (заповідальний відказ) на користь однієї або кількох осіб (відказоодержувачів), які набувають права вимагати його виконання. Відказоодержувачами можуть бути особи як ті, що входять, так і ті, що не входять до числа спадкоємців за законом. Спадкоємець, на якого покладено заповідачем виконання заповідального відказу, зобов'язаний виконати його лише в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього.

Можливість встановлення заповідального відказу передбачена у статтях 1237, 1238 ЦК України. Заповідач вправі покласти на одного чи декількох спадкоємців виконання якого-небудь зобов'язання (як правило, за рахунок спадщини), на користь одного чи декількох осіб (таких осіб прийнято називати відказоодержувачами), які у зв'язку з посвідченням заповіту і у разі смерті заповідача здобувають право вимагати виконання зазначеного у заповіті обов'язку, тобто заповідального відказу. Заповідальний відказ має бути встановлено лише самим заповідачем та включено ним у текст заповіту. Спадкоємець, на якого заповідачем покладено заповідальний відказ, зобов'язаний виконати його лише у межах реальної вартості майна, яке перейшло до нього, з вирахуванням частки боргів спадкодавця, що припадають на це майно.

Відповідач пояснив суду, що на даний час він не може навести контакти з позивачкою, оскільки та змінює місця свого проживання, і дана обставина не була спростована представником позивачки.

Крім того, заповітом не визначено, який саме розмір матеріальної допомоги повинен надавати відповідач, адже «посильна матеріальна допомога» є оціночним поняттям, її розмір не був визначений у заповіті.

Представник позивачки не довів суду, що матеріальна допомога у виді двох щомісячних пенсій позивачки є посильною для відповідача, і що він взмозі її надавати. Також не було доведено, що позивачка потребує допомоги, зверталася до відповідача з проханням її надати, на що отримала відмову. Адже зверненню до суду має передувати порушення прав особи та охоронюваних законом її інтересів.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що заявлений позов є недоведеним, а тому не підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і вони покладаються на державу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих невиконанням обов'язку за заповітом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.