Справа № 536/1131/16-ц
03 листопада 2016 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
Головуючого судді - Колотієвського О.О.
при секретарі - Курбановій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав,-
У липні 2016 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав.
В своїй позовній заяві позивач вказувала, що вона, 19 липня 2008 рокуодружилась з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Під час шлюбу у них народилася дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Протягом останніх років між ними погіршувались відносини, з квітня 2015 року і по теперішній час вони проживають окремо, шлюбні стосунки припинені, почуття любові та поваги втрачені, тому перебування в шлюбі шкодило їхнім інтересам.
06.11.2015 року, на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, шлюб розірвано. Так як ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, рішенням Кременчуцького районного суду було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 на її користь в розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 31 серпня 2015 і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_3.
ОСОБА_2 не приймає участі в вихованні дитини.
Кременчуцька Загальноосвітня Школа І-ІІІ ступенів № 29 надала інформацію на ОСОБА_3, учня 1 класу, згідно якої з моменту зарахування ОСОБА_3 до школи, з 01.09.2015 року і до теперішнього часу, батько ОСОБА_2 протягом всього періоду навчання жодного разу до школи не приходив, не телефонував і не цікавився шкільним життям сина.
Вона звернулась з письмовою заявою до Кременчуцької районної державної адміністрації в якій прохала вирішити питання про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка.
Відповідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 02.06.2016 року, з метою захисту прав дитини, її життя та здоров'я, враховуючи висновок служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 01.06.2016 № 01 -15/615 та думку членів комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 02.06.2016), вважають за доцільне: Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Також, позивач зазначила, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2, а вона проживає за адресою АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного позивач просила суд, ухвалити рішення, яким:
Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася. Інтереси позивача в судовому засіданні забезпечував представник за довіреністю ОСОБА_4, який позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Проти задоволення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, через оголошення в пресі «Зоря Полтавщини», відповідно до ст.74 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України).
Представник третьої особи Кременчуцької РДА Полтавської області в особі служби у справах дітей на адресу суду надіслав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 19 липня 2008 року, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 видане 19 липня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ, про що зроблено відповідний актовий запис № 470.
Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2, у них народилася дитина - син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане 02 квітня 2009 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області, та зроблено відповідний актовий запис № 212.
Протягом останніх років між позивачем та відповідачем по справі погіршувались відносини, вони проживають окремо, що зокрема підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб від 05.04.2016 року, складеною ТОВ «Добробит», відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1. зареєстровані та входять до складу сім'ї ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 Також, дана обставина підтверджується актом не проживання від 22.04 2016 року складеного ТОВ «Добробит», відповідно до якого, ОСОБА_2 з квітня 2015 року і по час складання акту не проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Шлюб розірвано 06.11.2015 року, на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області, шляхом розірвання шлюбу. Крім цього, даним рішенням було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки усіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 31 серпня 2015 і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_3.
Крім цього, відповідач ОСОБА_2 не приймає участі в вихованні дитини, що загалом підтверджується інформацією Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29 наданої на ОСОБА_3 - дитини сторін по справі, учня 1 класу, згідно якої з моменту зарахування ОСОБА_3 до школи, тобто з 01.09.2015 року і до теперішнього часу, батько ОСОБА_2 протягом всього періоду навчання жодного разу до школи не приходив, не телефонував і не цікавився шкільним життям сина.
Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини.
Декларація прав дитини, проголошена, Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитини повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Виховання - це планомірний та цілеспрямований вплив на свідомість та поведінку людини з метою формування певних установок, понять, принципів, ціннісних орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для її розвитку, підготовки до життя та праці.
Виховання - це постійний, а не разовий процес прищеплювання якихось навичок тому, кого виховують.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Позивач ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Кременчуцької районної державної адміністрації служби у справах дітей в якій прохала вирішити питання про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка.
Висновком служби у справах дітей Кременчуцької РДА Полтавської області № 01 -15/615 від 01.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 дитини ОСОБА_3, було встановлено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5
Відповідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 02.06.2016 року, комісія з метою захисту прав дитини, її життя та здоров'я, на підставі ст. ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» зі змінами та доповненнями, враховуючи висновок служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації від 01.06.2016 № 01 -15/615 та думку членів комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 02.06.2016), вважають за доцільне: Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини ОСОБА_3
Згідно положень статті 166 ч. 2. Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
10 серпня 2016 року, позивач ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_6, внаслідок чого змінила своє дошлюбне прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_3, видане відділом РАГС адміністрації муніципальної освіти муніципального району "Боровський район" Калузької області.
Враховуючи, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 74, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.1-3, п.1 ст.18, п.1-2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, 141, 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183 СК України, ст.51 Конституції України, суд,-
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області в особі служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 551, 20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О. О. Колотієвський