Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 425/1931/16-ц
Провадження № 22ц/782/889/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Фарятьєва С.О., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, в обгрунтування своїх позовних вимог посилаючись на наступні обставини.

Вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.11.2015 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому було призначено покарання. Зазначеним вироком встановлено, що 03.04.2015 року, приблизно о 06 год. 10 хвил. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Сенс», реєстраційним номер НОМЕР_1, поблизу будинку № 12, розташованого по вул. Заводській м. Рубіжного, здійснив на неї (позивачку) наїзд, в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент завдання.

Позивачка вважає, що протиправні дії відповідача завдали їй моральної шкоди, що полягає в душевних та фізичних стражданнях, яку вона оцінила у 200 000 грн. і просила суд стягнути вказану грошову суму з відповідача на її користь.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.10.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди були задоволені частково. Суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 70 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив. Також суд стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 700 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на нього, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.10.2016 року змінити в частині стягнення з нього на користь позивача ОСОБА_3 суми на відшкодування моральної шкоди, зменшивши його з урахуванням вимог розумності та справедливості. При цьому у суді першої інстанції відповідач, частково визнаючи позовні вимоги, був згоден відшкодувати позивачці моральну шкоду у сумі 20 000 грн.

ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржувала.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 19.11.2015 року, який набрав законної сили 22.12.2015 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому було призначено покарання.

Як вбачається з зазначеного вироку суду, ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 03.04.2015 року, приблизно о 06 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Сенс» з реєстраційним номером ВВ 2078 СТ, поблизу будинку № 12, розташованого по вул. Заводській м. Рубіжного Луганської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 111 від 26.06.2015 року потерпілій ОСОБА_3 в результаті ДТП були завдані тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ; забиття головного мозку 1-2 ст.; забитої рани підборіддя; садна обличчя; закритого перелому лонної і сідалищної кісток зліва без зміщення уламків; перелому 2, 3, 4, 5, 6 ребер зліва; закритого перелому лівої лопатки із зміщенням уламків; закритого перелому анатомічної шийки лівої плечової кістки із зміщенням уламків; відкритого перелому ліктьового відростку лівої ліктьової кістки з невеликим зміщенням уламків; закритого уламчатого перелому обох кісток верхньо- середньої третини лівої гомілки зі зміщенням уламків; забиття лівого колінного суглобу; забитої рани обох кистей, - які ускладнились у своєму русі травматичним шоком 2-3 стадії, і в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент завдання (а.с.6-7).

Відповідно п. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, із копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 157536 від 28.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 первинно з 28.07.2015 року на строк до 01.08.2016 року було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату. В графі «висновок про умови та характер праці» зазначено - життєдіяльність значно обмежена, в графі «рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності» - «Д» спостереження, стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування, милиці, тростина (а.с.70)

Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 441407 від 23.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 повторно з 01.08.016 року на строк до 01.08.2017 року було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням з ураженням. В графі «висновок про умови та характер праці» зазначено -життєдіяльність значно обмежена, в графі «рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності» - «Д» спостереження, стаціонарне лікування, оперативне, санаторно-курортне лікування, милиці, тростина (а.с.57).

З виписного епікрізу історії хвороби № 2361 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ з 03.04.2015 року по 21.05.2015 року з приводу - ДЗ «політтравма закрита ЧМТ; перелом виличної кістки зліва, забиття головного мозку 1-2 ст.; забита рана підборіддя; садна обличчя; закритий перелом лонної і седаліщної кісток зліва без зміщення уламків; закритий перелом лівої лопатки зі зміщенням уламків; закритий перелом анатомічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням уламків; відкритий перелом ліктьового відростку лівої ліктьової кістки п б типу з невеликим зміщенням уламків; закритий уламчатий перелом обох кісток верхньо-середньої третини лівої гомілки зі зміщенням уламків; забиття лівого колінного суглобу; забита рана обох кистей, травматичний шок 2-3 ст.». При надходженні до лікарні, а також 15.04.2015 року, 23.04.2015 р. проведені операції (а.с.10).

Згідно виписного епікрізу історії хвороби № 1163, ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ на денному стаціонарі з 22.05.2015 року по 19.06.2015 року з приводу - ДЗ «консолідуючий металосинтезований перелом в/з лівої плечової кістки, консолідуючий перелом в/з обох кісток лівої гомілки, апарат Ілізарова» (а.с.8).

З виписного епікрізу історії хвороби № 2082 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ з 14.03.2016 року по 20.05.2016 року з приводу - ДЗ «незрощений перелом (псевдосуглоб) в/з великоберцової та зрощений перелом в/з малоберцової кістки лівої гомілки. Зрощений металосинтезований перелом анатомічної шийки лівої плечової кістки, змішана контрактура лівого плечового суглоба. Сахарний діабет, п тип.». 16 березня 2016 року проведена операція, зокрема, з накладенням апарату Ілізарова на ліву гомілку. Також зазначений епікриз має запис про те, що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської ЦМЛ з 24.11.2015 року по 16.12.2015 року з діагнозом «незрощений перелом в/з великоберцової кістки лівої гомілки, АВФ. Зрощений МОЗ в/з лівої плечової кістки, посттравматична контрактура лівого плечового суглоба 2-3 ст.» (а.с.12).

У відповідності до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав

При цьому п.1 ч.2 вказаної норми права встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Приписами ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приймаючи до уваги викладене та з огляду на положення ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці було спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Висновок суду в цій частині є законним і обґрунтованим, у повній мірі підтверджується матеріалами справи та не оскаржується відповідачем.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Така ж позиція викладена і у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 2005 року № 4 (зі змінами та доповненнями).

Однак суд, правильно встановивши обставини справи та давши їм правильну оцінку, не у повній мірі врахував вимоги обєктивності, розумності й справедливості та обставини справи щодо визначення розміру моральної шкоди і суттєво завищив розмір відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності та справедливості, приймаючи до уваги розмір суми, сплаченої ПрАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» ОСОБА_3 в якості страхового відшкодування моральної шкоди (а.с.35-звор., 37-звор., 39-звор.), відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2, на думку колегії суддів Апеляційного суду Луганської області, слід встановити в розмірі 45 000 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.10.2016 року змінити, зменшивши розмір суми, стягнутої з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3на відшкодування моральної шкоди, з 70 000 грн.до 45 000 грн.

Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає зменшенню сума судового збору, стягнута з ОСОБА_2на користь держави, з 700 грн.до 450 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року змінити, зменшивши розмір суми, стягнутої з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3на відшкодування моральної шкоди, з 70000 (сімдесяти тисяч) грн.до 45000 (сорока пяти тисяч) грн. та розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 в дохід держави, з 700 грн. до 450 грн.

В іншій частині рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: