Справа №484/2706/16-ц 06.12.2016 06.12.2016 06.12.2016
Провадження №22-ц/784/2602/16
Справа № 484/2706/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Максютенко О.А.
Провадження № 22ц-784/2602/16 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

06 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Лептугою С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Первомайський ВДВС) про стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначав, що на виконанні у Первомайському ВДВС знаходиться виконавче провадження, відкрите постановами державного виконавця на виконання виконавчих листів про стягнення на його користь з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 9 700 грн., з ОСОБА_5 17 971 грн. 87 коп. та 12 096 грн. відповідно.

Державним виконавцем Первомайського ВДВС тривалий час не виконується рішення суду щодо примусового виконання зазначених виконавчих листів.

Виконавче провадження триває понад встановлені Законом України «Про виконавче провадження» строки, а допущена при цьому тяганина та неналежне виконання державним виконавцем покладених на нього обовязків призвела до втрати можливості своєчасно отримати кошти, на які він розраховував, необхідні для його лікування, оскільки він є інвалідом 2 групи.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2012 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 9 700 грн. боргу.

На підставі зазначених судових рішень 13 лютого 2013 року видано виконавчий лист № 2/1421/1287/12.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 березня 2012 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 стягнуто 17 971 грн. 87 коп. боргу за договором позики.

На виконання вказаного судового рішення 22 травня 2012 рокувидано виконавчий лист № 2/1421/329/12.

Крім того, заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 вересня 2012 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 стягнуто 12096 грн.

Виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду видано 25 вересня 2012 року № 2/1421/1332/12.

Вказані судові рішення до цього часу не виконані.

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_2 посилався на те, що під час виконання за даними виконавчими документами мало місце порушення державним виконавцем положень Закону щодо строків проведення виконання та вжиття усіх необхідних заходів щодо примусового виконання судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для покладання на відповідачів обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди.

В силу ч. 3 ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу»(що діяв на час здійснення виконавчих дій на незаконність яких посилається позивач) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Згідно з правилами ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобовязана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Виходячи із загальних положень щодо підстав цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди (ст.ст. 1166, 1167 ЦК України), для настання такої відповідальності необхідно доведення факту правопорушення, що включає як складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ст. 60 ЦПК України).

За вимогами ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», підставою для цивільно правової відповідальності за завдання шкоди завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Встановлення протиправності рішень, дій (бездіяльності) державного виконавця має визначені законом особливості.

Так, в силу ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служи можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи суду.

Порядок та строки оскарження в судовому порядку рішень, дій (бездіяльності) державних виконавців визначено главою VII ЦПК України.

Обґрунтовуючи обставини завдання моральної шкоди бездіяльністю посадових осіб державної виконавчої служби, ОСОБА_2 на підтвердження підстав позову не надав суду відповідного судового рішення, про встановлення протиправності (неправомірності) дій та бездіяльності державного виконавця під час виконання рішення суду щодо стягнення на користь позивача суми боргу. А тому, відсутні підстави вважати доведеним факт наявності правопорушення з боку державного виконавця.

За таких обставин, суд першої інстанції відмовляючи у позові з підстав його недоведеності та не підтвердження доказами, діяв у межах процесуального закону.

З огляду на наведені обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Тому, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :