У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до Фірми «Лідія», ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом, у якому просило солідарно стягнути з Фірми «Лідія», ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2008 року у розмірі 77 730 грн 17 коп.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2016 року у частині закриття провадження у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині передано для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалу у частині закриття провадження у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до Фірми «Лідія» про стягнення заборгованості залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч.1 ст. 1, статей 2, 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. З огляду на це суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-77цс16.

Суд першої інстанції, з яким у цій частині погодився й апеляційний суд, правильно закрив провадження у справі за позовними вимогами ПАТ «КБ «Надра» до Фірми «Лідія», оскільки спірні правовідносини у цій частині підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У прийнятті касаційної скарги у частині оскарження ухвали апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції слід відмовити з таких підстав.

Порядок та підстави касаційного оскарження судових рішень урегульовано у главі 2 розділу V ЦПК України.

Особливість касаційного провадження полягає перш за все у специфічних об'єктах оскарження.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у п. п. 1, 3, 4, 13-18, 20, 24-29, 31-33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Отже, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Проте ОСОБА_2 оскаржив у касаційному порядку ухвалу апеляційного суду про передачу справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, яка подальшому провадженню у справі не перешкоджає, отже, не може бути предметом касаційного перегляду.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 11 травня 2016 року у справі № 6-116цс16.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328, ст. 324 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічногоакціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до Фірми «Лідія», ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у частині закриття провадження у справі.

У прийнятті касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у частині передачі справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік