АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1025/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/789/1375/16 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

секретар судового засідання - Танцюра О.В.

за участі ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 і представника ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

06.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги аргументовано тим, що він є непрацездатним, інвалідом третьої групи по загальному захворюванню. Відповідачі, які є його синами, йому допомоги не надають і не бажають цього робити. Вказує, що згідно Сімейного кодексу України діти зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 07.10.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, вказано, що відсутні правові підстави для стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задоволити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вказує, що його сини ОСОБА_4, ОСОБА_3 не допомагають йому у веденні господарства і не несуть жодних витрат по утриманню будинку.

Зазначає, що у звязку зі станом здоровя він несе додаткові витрати і потребує матеріальної допомоги. Висновок суду про неможливість стягнення аліментів в розмірі мінімальної заробітної плати є необгрунтованим. Суд безпідставно надав перевагу доказам відповідачів перед доказами поданими позивачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2, апеляційну скаргу підтримали і навели докази аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Подали документи від 11-12 листопада 2016 року і товарний чек від 18 листопада 2016 року в підтвердження необхідності надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечив і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ОСОБА_5, апеляційну скаргу заперечила і вказала, що ОСОБА_1 не потребує санітарно-курортного лікування і не несе додаткових витрат на лікування, що підтверджувала в суді першої інстанції і його дружина ОСОБА_6

Зазначила, що ОСОБА_1 будучи інвалідом по зору працював водієм авто і трактористом, має власний автомобіль і ним їздить, працює мотоблоком і отримує дохід від підсобного господарства.

Просила звернути увагу, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 казав, що додаткові кошти йому потрібні для придбання нових коліс, що він деколи закапує очі краплями, але назву їх назвати не зміг.

В спростування поданих в суді апеляційної інстанції позивачем документів, в підтвердження необхідності надання матеріальної допомоги, вказала, що документи отримані позивачем і датовані значно пізніше ніж винесене рішення судом першої нітанції.

Документи не стосуються вимог з якими позивач звернувся в суд першої інстанції і ніяких доповнень до позову в суді першої інстанції не заявлялося.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 і позивачем не вказано розмір аліментів у відповідності до вимог СК України.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він достатньо вмотивований і грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4І є синами ОСОБА_1

ОСОБА_1 є пенсіонером, пенсію отримує по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи (а.с. 12).

Пенсія ОСОБА_1 з липня 2016 року складала 1252,31 грн - довідка Управління Пенсійного Фонду України в Бучацькому районі №608 від 09.08.2016 року (а.с. 55).

За 2015 рік ОСОБА_1 нарахована орендна плата за пай - 1176 грн. - довідка № 847 від 07.10.2016 року (а.с. 82).

Пенсія ОСОБА_6, яка є дружиною позивача, з липня 2016 року складає 1307,43 грн. - довідки № 608 від 09.08.2016 року (а.с. 56).

Відповідач по справі ОСОБА_3 одружений, має двох неповнолітніх дітей - довідки № 792 від 22.06.2016 року (а.с. 53).

Рішенням Бучацького районного суду № 595/1052/16-ц від 21.06.2016 року, із ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу щомісячно. (а.с. 52).

ОСОБА_3 працює в ВАТ «Тернопільобленерго» водієм. Заробітна плата з грудня 2015 року по травень 2016 року - 22371,81 грн. - довідка № 3/310 від 22.06.2016 року (а.с. 51).

Відповідач по справі ОСОБА_4 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 50).

ОСОБА_4І є батьком ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4, який є студентом економіко-технічного відділу Бучацького коледжу Подільського ДАТУ, спеціальності «Організація виробництва» (а.с. 47-49).

Із трудової книжки вбачається, що ОСОБА_4 звільнений з роботи 13.09.2005 року, на даний час не працює (а.с.43-46).

Позивач ОСОБА_1 проживає разом з дружиною ОСОБА_6, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, що не оспорюється позивачем.

ОСОБА_6 в суді першої інстанції вказала, що доходів, які вони з позивачем отримують їм вистачає і у стягненні аліментів з дітей не має потреби.

Згідно ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно ч.1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на утримання батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч.2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є непрацездатним, несе додаткові витрати і потребує матеріальної допомоги - аліментів на його утримання, колегією суддів оцінюються критично з наступних підстав:

Умовами для стягнення аліментів на утримання батьків є їх непрацездатність і потреба у матеріальній допомозі ч.1 ст. 202 СК України.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частина 1 ст. 202 СК України дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: непрацездатність; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Згідно матеріалів справи розмір пенсії ОСОБА_1П як інваліда ІІІ групи становить - 1252,31 грн. (а.с. 55).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 травня - 1130 грн.

Отримуючи пенсію 1252,31 грн, яка перевищує прожитковий мінімум 1130 грн, ОСОБА_1 отримує і додатковий дохід у виді нарахованої орендної плата за пай - 1176 грн. за 2015 рік.

Дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_6, отримує пенсію 1307,43 грн, яка також перевищує прожитковий мінімум і в судовому засіданні суду першої інстанції ствердила, що доходів, які вони з позивачем отримують їм вистачає і у стягненні аліментів з відповідачів не має потреби, що вони самостійно ведуть підсобне господарство.

Доводи ОСОБА_6, що доходів, які вони з чоловіком ОСОБА_1 Отримують і їм їх цілком вистачає не спростовані, при апеляційному розгляді справи, ні самим ОСОБА_1 ні його представником.

Не спростовані ні ОСОБА_1 ні його представником і доводи представника відповідачів, що ОСОБА_1 будучи інвалідом по зору має автомобіль і ним їздить, працює мотоблоком і отримує дохід від підсобного господарства.

Оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в розмірі більшому прожиткового мінімуму, встановленому законом для осіб, які втратили працездатність, отримує додатковий дохід від оренди землі, його дружина ОСОБА_6 заперечила необхідність у стягненні аліментів та вказала, що у них достатньо коштів то його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.1 ст. 202 СК України.

ОСОБА_1 не представлено як суду першої інстанції так і апеляційному суду доказів, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат зокрема і витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд, його побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо.

Критично оцінюються і докази подані ОСОБА_1 - 24.11.2016 року в апеляційному суді, оскільки вони подані в порушення ст. 131 ЦПК України і датовані 12.11.2016 року і 18.11.2016 року - вже після ухвалення рішення від 07.10.2016 року і початку апеляційного розгляду по суті.

Позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі мінімальної заробітної плати не можуть бути задоволені, оскільки термін "тверда грошова сума" є умовним та позначає відповідну суму аліментів, що чітко визначена. Резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог, зокрема розмір грошових сум присуджених стороні п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 віж 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне надання судом переваги доказам відповідачів перед доказами поданими позивачем, оцінюється критично, оскільки як матеріали справи так і зміст рішення суду вказують на те, що судом першої інстанції надана належна правова оцінка доказам у справі згідно ст. 212 ЦПК України.

Дана позиція суду апеляційної інстанції відповідає і Правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.04.2016 року у справі №6-3066цс15.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вказане, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, що рішення постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 154, 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді