АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/1261/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/789/1481/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Авто Лайф на рішення Шумського районного суду від 2 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Лізингова компанія Авто Лайф про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Представник ТОВ Лізингова компанія Авто Лайф звернувся в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким позов ОСОБА_1 до ТОВ Лізингова компанія Авто Лайф про визнання договору недійсним та стягнення коштів задоволено.

Вирішено визнати недійсним договір № 0055 фінансового лізингу від 06.09.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізинговою компанією «Авто Лайф».

Стягнено із ТОВ «Лізингової компанії «Авто Лайф» на користь ОСОБА_1 25988,00грн., в дохід держави судовий збір в розмірі 1102,40грн. за розгляд справи в суді.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Лізингової компанії «Авто Лайф» вказує, що при ухваленні рішення судом порушено норми матеріального права, а тому просить скасувати рішення Шумського районного суду від 2 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник ТзОВ Лізингова компанія Авто Лайф в судове засідання не зявився, в апеляційній скарзі просить справу слухати у його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 06.09.2016 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» було укладено договір фінансового лізингу № 0055. Предметом даного договору є транспортний засіб Jnma 260Е, ціна товару 4839,48 дол.США.

Відповідно до квитанцій ПАТ КБ Приватбанку позивач сплатив відповідачу 25988 грн., з яких: 9095,80грн. ( призначення платежу - комісія за організацію по договору фінансового лізингу № 0055 від 06.09.2016 року, 16892,20 грн. - авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу.)

Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 806 ЦК України фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у свою власність річ відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства Договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Встановлено, що спірний договір не був нотаріально посвідчений у відповідності до вимог ст. 799 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанціїї підставно прийшов до висновку, що оскільки на порушення вимог статті 799 ЦК України такий договір нотаріально не посвідчений, то згідно зі статтею 220 ЦК України він є нікчемним.

Крім того, судом встановлено, що умови спірного договору фінансового лізингу є несправедливими.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначенню ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (частина четверта статті 18 цього Закону).

У спірному договорі фінансового лізингу( п. 12.1 ) зазначено, що у випадку розірвання договору лізингоодержувачем лізингодавець повертає сплачені кошти з вирахуванням штрафу за дострокове розірвання - 20 % від сплаченої суми авансового платежу. У такому випадку комісія за організацію договору лізингоодержувачу не повертається.

Окрім того, умовами договору передбачено право лізингодавця розірвати договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем його положень зі стягненням з останнього певних штрафних санкцій, однак таке право у лізингоодержувача умовами договору не передбачено.

Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає повернення суми авансових платежів з вирахуванням штрафу за дострокове розірвання договору. Цією нормою до несправедливих умов договору віднесено надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця, виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору, а спірним пунктом договору передбачено право лізингодавця не повертати лізингоодержувачу комісію за організацію договору, що порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків і завдає шкоди споживачеві, а тому зазначена у пункті 12.1 умова договору є несправедливою в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищенаведені обставини справи та вимоги закону суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що умови спірного договору фінансовго лізингу є несправедливими, а також договір не був нотаріально посвідчений, що є підставою для визнання його недійсним.

Однак, постановляючи рішення про стягнення з ТОВ Лізингова компанія Авто Лайф 25988 грн. суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ТОВ Лізингова компанія Авто Лайф виплатила ОСОБА_1 за його заявою 13513,76 грн., що стверджується платіжним дорученням №303 від 29 жовтня 2016 року, чого і не заперечив сам позивач у судовому засіданні.

Отже, рішення в частині стягнення коштів слід змінити, зменшивши розмір стягнення із ТОВ «Лізингової компанії «Авто Лайф» на користь ОСОБА_1 з 25988 грн. до 12474,24 грн., а також стягнути із ТОВ «Лізингової компанії «Авто Лайф» в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. за розгляд справи в суді.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Авто Лайф задовольнити частково.

Рішення Шумського районного суду від 2 листопада 2016 року в частині стягнення коштів змінити, зменшивши розмір стягнення із ТОВ «Лізингової компанії «Авто Лайф» на користь ОСОБА_1 з 25988 грн. до 12474,24 грн.

Стягнути із ТОВ «Лізингової компанії «Авто Лайф» в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. за розгляд справи в суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді : М.В. Ходоровський

ОСОБА_2