Справа № 214/2093/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду, -

встановив:

01 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розяснення рішення суду, в якій він просить надати розяснення висновку суду в частині того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не є стороною договору страхування № KROENS-1364141 від 04.07.2013р.

В судове засідання особи, які брали участь у справі не з'явились, однак у відповідності до ч. 3 ст. 221 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та матеріали цивільної справи № 214/2093/16-ц, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, я якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» п. 21, відповідно до статті 221 ЦПК розяснення рішення суду можливо тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й розяснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в розясненні рішення.

За п. 8 цієї ж Постанови, ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Таким чином, роз'яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих фрагментів рішення, які здебільшого знаходяться у резолютивній частині та розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, позивач просив, стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь 9000,00 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 3000,00 євро на відшкодування моральної шкоди, оскільки після настання страхового випадку, який стався 09 червня 2015 року, він звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання страхового відшкодування у розмірі 9000,00 гривень, проте не отримав його і тому вважав, що бездіяльністю ПАТ КБ «Приватбанк» йому завдано матеріальну шкоду на суму 9000,00 гривень та моральну шкоду, яку оцінює у 3000,00 євро.

Згідно з ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимоги на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, судом було винесено рішення, яким відмовлено в задоволені позовних вимог на підставі доказів які позивач виклав у своїй позовній заяві.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 04 липня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_1 був укладений договір страхування від нещасних випадків № KROENS-1364141, відповідно до якого Страховик зобовязався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику, а Страхувальник зобовязався своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Оскільки договором страхування № KROENS-1364141 від 04.07.2013р., на який ОСОБА_1 посилається, як на підставу своїх вимог, регулюються правовідносини, що виникли на його підставі між його сторонами, а саме між ОСОБА_1М та страховою компанією «ІНГОССТРАХ», тому судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» не є стороною за даним договором, а під час судового розгляду справи позивачем не було надано доказів, які б свідчили про наявність обовязку ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювати списання коштів з банківського рахунку ОСОБА_1М на користь страхової компанії «ІНГОССТРАХ» за договором страхування № KROENS-1364141 від 04.07.2013р.

За таких обставин, на підставі аналізу доказів в їх сукупності та норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що рішення суду від 24.10.2016 року є зрозумілим і не допускає неоднакового тлумачення, у звязку з чим підстави для його розяснення відсутні.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. 221 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя І.Б. Щеняєва