Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1844/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 69 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання однією сімєю її та ОСОБА_3 з 05 вересня 1986 року по день його смерті. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,4359 га, що знаходиться на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області. ОСОБА_1 зазначає, що проживала разом зі спадкодавцем з 05 вересня 1986 року однією сім'єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, однак реалізувати свої спадкові права заявник не може, оскільки не є спадкоємцем померлого, а тому просить встановити зазначений факт.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги поданої нею заяви. На підтвердження зазначеного, стверджує, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні її заяви в звязку з відсутністю доказів, які підтверджують факт проживання ОСОБА_1Г з ОСОБА_3 однією сімєю, оскільки в своїй заяві вона просила допитати в судовому засіданні свідків. Апелянт зазначає, що на судове засідання призначене на 10.10.2016 року нею було забезпечено явку свідків, проте судове засідання не відбулося, в звязку з чим свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були залишені заяви з відповідними поясненнями по справі. Про час і дату наступного судового засідання апелянта та свідків повідомлено не було, що в свою чергу унеможливило подання заявником відповідних доказів на підтвердження юридичного факту, який необхідно встановити заявнику з метою вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Розглянувши справу в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено обставин, які б могли підтвердити факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 20 червня 2014 року помер ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно копії довідки, виданої 17 вересня 2015 року виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.10), ОСОБА_3 за життя володів на праві власності земельною ділянкою площею 2,4359 га, що знаходиться на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.9).

На час смерті ОСОБА_3 та протягом шести місяців після смерті останнього, з ним проживала та була зареєстрована співмешканка - ОСОБА_1, тобто заявник у даній справі.

За змістом заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які знаходяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство (а.с.22-23).

Згідно із п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до справ окремого провадження (ст.234 ЦПК України), які розглядаються за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами (заінтересованими особами) є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Нотаріуси до участі у справі не залучаються.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу без участі належної заінтересованої особи.

Крім того, судом першої інстанції не враховано наступне.

В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть

вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому

порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадкодавець помер 20 червня 2014 року і з часу його смерті до звернення ОСОБА_1 минуло більше одного року, а тому у органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки виникло право на визнання спадщини відумерлою.

Таким чином, вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на спадкування у четверту чергу спадкоємців за законом може вплинути на спадкові права й обов'язки Глибочицької сільської ради Житомирського району, а тому вбачається спір про право, що є підставою для залишення заяви без розгляду.

Залишення без розгляду заяви не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст.207, 209, 303, 304, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: