ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

за участю представника публічного акціонерного товариства

«Комерційний банк «ПриватБанк» - Лопатнікової А.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - БасійКрістіни Сергіївни на рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «Приватбанк») звернулось до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 31 січня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4 належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 листопада 2014 року становить 4 110,15 дол США.

Оскільки за рішенням суду вже було стягнуто із відповідачки заборгованість у розмірі 22 772,76 грн, позивач звертаючись до суду із даним позовом просив стягнути решту суму заборгованості у розмірі 1 348,90 дол США, що за курсом НБУ станом на 30 листопада 2014 року складає 20 179,61 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 1348 дол. 90 центів США, що станом на 30 листопада 2014 року становить 20179 грн 61 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні повних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» .

У касаційній скарзі представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» Басій К.С. просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «КБ «ПриватБанк» - Лопатнікової А.В., обговоривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка належним чином не виконувала умови договору від 31 січня 2008 року у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача, за мінусом заборгованості, яка вже була стягнута з відповідачки за рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2012 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що позивач таких вимог не заявляв, відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог.

Проте погодитися із такими висновками суду апеляційної інстанції не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції вийшов за межі заявлених вимог та зазначив про наявність підстав для отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, щодо яких сторона позивача вимог не заявляла.

Крім того помилковим є висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення заборгованості за процентами та комісією за користування кредитом за наявності рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

При цьому, до штрафних санкцій, передбачених умовами договору за його неналежне виконання, відноситься прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15.

Враховуючи, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 січня 2008 року у розмірі 22 772,76 грн, при цьому звертаючись до суду із даним позовом позивач просив суд стягнути заборгованість за процентами та комісією, рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову у повному обсязі не можна вважати законним та обґрунтованим.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно встановив фактичні обставини справи чим порушив норми ст.ст. 303, 315 ЦПК України, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Басій Крістіни Сергіївни на рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 рокузадовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко