Справа №: 398/2260/16-ц
"30" листопада 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,
при секретарі - Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
11.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №KG06R108761501 від 03.03.2013 року у розмірі 26 933,65 грн. та судовий збір в сумі 1378,00грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачкою 03.03.2013 року був укладений кредитний договір № KG06R108761501, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7016,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
В результаті невиконання відповідачкою умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 06.05.2016 року заборгованість складає 26 933,65 грн., із них:
4652,52 грн. заборгованість за кредитом;
3,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
891,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;
19 627,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;
а також штрафи відповідно до п.2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. штрафу (фіксована частина) та 1258,75 грн. штрафу (процентна складова).
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно, обєктивно оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і приписами ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Як убачається із заяви ОСОБА_1, вона містить пункт наступного змісту: Я згоден, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с.5 ).
Таким чином, під час укладення договору №KG06R108761501 від 03.03.2013 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг.
Позичальникові були запропоновані саме такі умови кредитного договору і відповідачка з ними погодилася шляхом підписання відповідної заяви позичальника.
Отже, доведеним є факт, що 03.03.2013 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №KG06R108761501, згідно з яким остання отримала кредит у сумі 7016,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Зокрема, судом встановлено, що пунктом 3.2 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, ОСОБА_2 здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт надає Банку право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Також пункт 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.
Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Зокрема, у заяві відповідача також зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, в звязку з чим банк буде вимушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Таким чином, з позовної заяви вбачається, що відповідачка не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином, в результаті чого станом на 06.05.2016 року утворилася - заборгованість за кредитом - 4652,52 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 3,48 грн.; 891,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 19 627,90 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;а також штрафи відповідно до п.2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. штрафу (фіксована частина) та 1258,75 грн. штрафу (процентна складова).
Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком, разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за вищезазначеним договором одночасно нараховано пеню і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.
Оскільки за порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити.
Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Постановою Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року роз'яснено, що частина 3 статті 551 ЦК України, з урахуванням положень ст..3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 3 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов'язань до 5 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 539,61 грн.
Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 224 226, 228 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "Приватбанк" до ОСОБА_1 Володимирывни задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "Приватбанк" - 539,61 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: