Справа № 633/329/16-ц
Номер провадження 2/633/184/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2016 року Печенізький районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Танасевич О.В.,

при секретарі судового засідання - Панченко С.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Відділ Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області, ОСОБА_3, про визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та державних актів на право приватної власності на землю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати недійсними рішення виконкому Печенізької селищної ради Харківської області:

- № 90/6 від 21 червня 1996 року, на підставі якого був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ХР № 23-58-042096, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30 вересня 1996 року за № 243, виданий на імя ОСОБА_1, та

- № 90/7 від 21 червня 1996 року, на підставі якого був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ХР № 23-58-042092, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23 серпня 1996 року за № 203, виданий на імя ОСОБА_4,

та визнати недійсними вищезазначені державні акти.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов в повному обсязі та пояснила суду, що 15 серпня 2012 року помер її чоловік, ОСОБА_4, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя ОСОБА_4 заповіту не склав, тому згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України його спадкоємцями є дружина померлого ОСОБА_1, та його сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3. Інші спадкоємці за законом відсутні. Стверджувала, що ОСОБА_2 від спадщини відмовився, а з ОСОБА_3 вона уклала договір про розподіл спадкового майна, згідно з яким їй у спадок перейшли ? частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та ? частка приватизованої земельної ділянки, на якій розташований цей житловий будинок. Разом з тим, приватний нотаріус Печенізького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право приватної власності на землю, оформлений на імя ОСОБА_4, було виготовлено з порушеннями. Позивачка повідомила, що землевпорядна організація не врахувала те, що будинок і земельна ділянка знаходились у спільній власності (користуванні) подружжя, тобто по ? частці кожному, та видала два державних акта на одну й ту саму земельну ділянку тієї самої площі, чим порушила статтю 121 Земельного кодексу України. Оскільки відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, не передбачено можливості внесення змін у державний акт шляхом внесення виправлень, адже це тягне за собою переробку всієї технічної документації, позивач лише в судовому порядку має можливість визнати обидва державні акта недійсними (анулювати) з метою виготовлення нового державного акту.

Представник відповідача Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 21, 36, 50), через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 25, 42, 49).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 22, 35,51), через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 23, 44).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет, ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечував, підтвердивши всі обставини та доводи, викладені у позовній заяві.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15 серпня 2012 року помер ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 362766 від 22 серпня 2012 року, актовий запис № 89, виданим 22 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області (а.с. 13).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 3522 від 13 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 на день смерті 15 серпня 2012 року, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 29 березня 2001 року разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 з 29 березня 2001 року та син ОСОБА_2 з 25 жовтня 1996 року (а.с. 14).

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії І-УР № 445579 від 3 травня 1960 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклав шлюб з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис за № 6). Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище Мирошник (а.с. 4).

За відомостями, які містяться у паспорті громадянина України серії ММ № 856040, виданому 13 лютого 2001 року Печенізьким РВ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, у вищезазначеному документі міститься відмітка про укладання шлюбу з ОСОБА_4 (а.с. 11- зворотній бік).

Як убачається з матеріалів справи, житловий будинок № 38 по вулиці Зінченко в смт. Печеніги, Харківської області належить на праві приватної власності по ? частці ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння від 25 квітня 1996 року). Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Печенізької селищної Ради народних депутатів № 57 від 9 квітня 1996 року (а.с. 9). Домоволодіння зареєстровано в Печенізькому малому державному комунальному підприємстві технічної інвентаризації 25 квітня 1996 року та записано в реєстрову книгу за № 96 (а.с. 9 зворотній бік).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 8 серпня 1996 року, ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_7, померлої 22 жовтня 1995 року, успадкувала ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташовану на земельній ділянці Печенізької селищної ради розміром 3366 кв.м. у смт. Печеніги, вулиця Зінченко, 38, Харківської області. Зміни щодо власника ? частини домоволодіння були зареєстровані в Печенізькому малому державному комунальному підприємстві технічної інвентаризації 24 грудня 1996 року, про що зроблено запис в реєстрову книгу за № 96 (а.с. 10 зворотній бік).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок № 38 по вулиці Зінченко в смт. Печеніги, Харківської області, власниками домоволодіння зазначені по ? частці ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 5-8).

Разом з тим, ОСОБА_1, яка мешкає в сел. Печеніги, вулиця Зінченко, 38, Харківської області на підставі рішення виконкому Печенізької селищної Ради народних депутатів від 21 червня 1996 року № 90/6 було передано у приватну власність земельну ділянку за зазначеною адресою загальною площею 0,168 га в межах згідно з планом та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР № 23-58-04209 від 30 вересня 1996 року. Ця земельна ділянка складається з ділянки, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,150 га, та ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,018 га (а.с. 15- зворотній бік, 46).

Одночасно, згідно з відомостями, наведенимии у Державному акті на право приватної власності на землю серії ХР № 23-58-042092 від 23 серпня 1996 року, ОСОБА_4 оформив право власності на ту ж саму земельну ділянку загальною площею 0,168 га, розташовану за адресою: Харківська область, смт. Печеніги, вулиця Зінченко, 38, яка складається з ділянки площею 0,150 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ділянки площею 0,018 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначені дії були вчинені на підставі рішення виконкому Печенізької селищної Ради народних депутатів від 21 червня 1996 року № 90/7, а ОСОБА_4 було видано Державний акт серії ХР № 23-58-042092, зерєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 203 (а.с. 16- зворотній бік, 47).

Як убачається з листа приватного нотаріусу Печенізького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 № 958/01-16 від 10 листопада 2016 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45728008 від 9 листопада 2016 року; Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45728057 від 9 листопада 2016 року, - спадкодавець ОСОБА_4, який помер 18 серпня 2012 року, заповіт не складав. Після його смерті була заведена спадкова справа № 07/2013 від 17 січня 2013 року, згідно з якою спадкоємець ОСОБА_2 від спадщини відмовився, а спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину. 26 жовтня 2016 року спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір про розподіл спадкового майна (а.с. 53), за умовами якого ОСОБА_2 отримав три земельні ділянки товарного сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_1 отримала ? частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель в смт. Печеніги, вулиця Зінченко, № 38, Печенізького району, Харківської області (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 741)(а.с. 38- 41, 52-55).

Однак, відповідно до листа приватного нотаріусу Печенізького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 № 955/01-16 від 9 листопада 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку земельної ділянки № 38 по вулиці Зінченка в смт. Печеніги, Харківської області, оскільки землевпорядна організація не врахувала, що житловий будинок і земельна ділянка знаходились у спільній власності подружжя (по ? частці кожному) та виготовила технічну документацію на два державні акти на право власності на одну й ту саму цілу земельну ділянку без урахування часток (а.с. 37).

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 6, статті 67 Земельного кодексу України № 561-ХІІ від 18 грудня 1990 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин від 22 червня 1993 року), безоплатно передавались у власність громадян земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в межах установленого цим Кодексом максимального розміру, у тому числі, приватизації підлягали земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку та вже перебували у користуванні громадян.

Передача цих земельних ділянок здійснювалась у порядку, встановленому статтею 17 Земельного кодексу України № 561-ХІІ від 18 грудня 1990 року, на підставі рішення ради народних депутатів, на території якої розташовані такі ділянки.

Як убачається з матеріалів справи, жилий будинок № 38 по вулиці Зінченка в смт. Печеніги, Печенізького району, Харківської області, станом на 24 грудня 1996 року належав на праві спільної часткової власності наступним особам: ? частка ОСОБА_4 та ? частка ОСОБА_1, що згідно із статтею 42 Земельного кодексу України № 561-ХІІ від 18 грудня 1990 року означало наявність у зазначених осіб рівного права на користування та розпорядження спільною земельною ділянкою, зокрема, рівного права на приватизацію цієї ділянки в частках, які відповідають частці власності кожного з них у житловому будинку.

Проте, в порушення зазначеної вимоги рішенням виконкому Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 90/6 від 21 червня 1996 року цілу спірну земельну ділянку було надано у приватну власність одночасно ОСОБА_1, та рішенням № 90/7 від 21 червня 1996 року ОСОБА_4, чим було порушено права співвласників розташованого на ній будинку, а в подальшому права спадкоємців ОСОБА_4, зокрема, позивачки, яка на теперішній час позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права на ? частку цієї земельної ділянки.

Такий висновок узгоджується з підпунктом «ґ» пункту 18, пунктом 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», яким визначено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, або в порядку спадкування до набувача (спадкоємця) від відчужувача (спадкодавця) переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Як зазначив Верховний Суд України у сформульованій ним правовій позиції у постанові від 6 лютого 2013 року у справі № 6-169цс12, акт, яким порушено права особи щодо володіння та користування земельною ділянкою, є недійсним, тому рішення виконкому Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 90/6 та № 90/7 від 21 червня 1996 року суд визнає недійсними, як такі, що порушили права користувачів спірної земельної ділянки на її приватизацію.

Оскільки державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий (правовий висновок, висловлений Верховним Судом України в постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-92цс13 та від 23 жовтня 2013 року у справі № 6-83цс13). Тому враховуючи незаконність рішень виконкому Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 90/6 та № 90/7 від 21 червня 1996 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсними державних актів про право приватної власності на землю серії ХР № 23-58-042096, серії ХР № 23-58-042092, виданих на підставі цих рішень.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Відділ Держгеокадастру у Печенізькому районі Харківської області, ОСОБА_3, про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та державних актів на право приватної власності на землю, - задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення виконкому Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 90/6 від 21 червня 1996 року в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки № 38 (тридцять вісім) по вулиці Зінченко в смт. Печеніги, Печенізького району, Харківської області.

Визнати недійсним державний акт про право приватної власності на землю серії ХР № 23-58-042096, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 30 вересня 1996 року за номером 243, виданий на імя ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану на території Печенізької селищної ради, сел. Печеніги, вулиця Зінченка, 38 (тридцять вісім), площею 0,150 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,018 га для ведення особистого підсобного господарства.

Визнати недійсним рішення виконкому Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 90/7 від 21 червня 1996 року в частині надання у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки № 38 (тридцять вісім) по вулиці Зінченко в смт. Печеніги, Печенізького району, Харківської області.

Визнати недійсним державний акт про право приватної власності на землю серії ХР № 23-58-042092, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23 серпня 1996 року за номером 203, виданий на імя ОСОБА_4 на земельну ділянку, розташовану на території Печенізької селищної ради, сел. Печеніги, вулиця Зінченка, 38 (тридцять вісім), площею 0,150 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,018 га для ведення особистого підсобного господарства..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: