Справа № 274/2127/16-ц
Провадження № 2/0274/977/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14.06.2016 року м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Щербака Д.С., з участю секретаря Поступайло Х.О., розглянувши у судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: МК ВЖРЕП № 7, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним вище позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: МК ВЖРЕП № 7, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею, а саме квартирою під № 11 по вул. Озерній, 10 в м. Бердичеві Житомирської області (далі квартира).

Позовні вимоги мотивуються тим, що наймачем вказаної вище квартири є покійний батько позивачки - ОСОБА_8, який помер 25.11.2008 року та фактично після його смерті особовий рахунок тимчасово оформлений на позивачку по справі, що стверджується довідкою МК ВЖРЕП № 7 за № 102 від 23.03.2016 року.

З 06.02.1981 року року позивачка зареєстрована та проживає у вказаній вище квартирі.

Відповідач-1 ОСОБА_2 є моїм рідним братом, який ще 20 років тому залишив зазначену квартиру та виїхав з м. Бердичева. З того часу місце його перебування їй не відоме. Жодного разу за 20 років він не приїздив до м. Бердичева.

Відповідачі-2 та -3 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дочкою та онукою позивачки, які фактично з 1998 року проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, куди вони виїхали на постійне місце проживання, місце їх проживання невідоме.

Відповідач-4 ОСОБА_5 був зареєстрований у спірній квартирі з 19.06.2013 року, але фактично жодного дня у вказаній квартирі не проживав. Місце його фактичного проживання позивачці також не відоме.

Після того, як відповідачі залишили квартиру, більше в квартиру вони не приходили жодного разу, перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не чинив, після цього вони не вселялися в неї та з цього питання не зверталися ні в МК ВЖРЕП № 7, ні в органи міліції, тобто кожний з них був відсутній в квартирі без поважних причин понад 6 місяців, весь цей час, як і раніше, відповідачі не сплачують витрати по утриманні квартири та комунальні платежі, що дає право позивачці звернутися до суду з вказаною позовною заявою.

Факт не проживання відповідачів в спірній квартирі стверджується актом МК ВЖРЕП № 7 від 21.03.2016 року та показами свідків.

Ніяких речей відповідачів в квартирі не було та не має в даний час.

Весь цей час позивачка оплачую комунальні витрати та витрати по утриманню квартири.

Оскільки відповідачі понад 6 місяців не проживають в спірній квартирі без поважних причин, то відповідно до ст.71 ЖК вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилою площею.

З метою усунення перешкод у здійсненні її права власності на зазначену квартиру шляхом припинення права користування житловим приміщенням та наступного скасування реєстрації місця проживання відповідачів, позивачка змушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

У судове засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила суд справу слухати у її відсутності, не заперечила проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у відповідності статей 74-76 ЦПК України, у судове засідання не з'явилися, причини їх неявки суду не відомі, від них не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи МК ВЖРЕП № 7 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив суд розглядати справи без його участі.

Тертя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення судом.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло квартира, будинок відповідно до статей 379, 382, 405 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Суд також враховує те, що наявність реєстрації відповідачів у вказаному будинку обумовлює понесення додаткових витрат позивачці на сплату комунальних послуг.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання осіб таким, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Враховуючи те, що відповідачі без поважних причин не проживають у зазначеній квартирі, її станом не цікавляться, не сплачують комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що вони втратили право на користування цим житловим приміщенням.

Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилою площею в квартирі під № 11 по вул. Озерній, 10 в м. Бердичеві Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн., а саме по 137,80 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Бердичівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д.С. Щербак