УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про повернення позовної заяви

Справа № 564/2012/16-ц

04 листопада 2016 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Олійник П. В.

розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи громадянкою ОСОБА_3, звернулася в Костопілсьький районний суду Рівненської з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту батьківства.

В поданій до суду заяві заявниця просить суд встановити факт , що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 09.10.2015 року, є батьком її доньки ОСОБА_1 карини Борисівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №353.

Вказана позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Як вбачається із долучених документів заявник є громадянкою України, що стверджується її паспортом серії СР № 262414 однак проживає за межами Україин в ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду України.

Згідно зі ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України «Про міжнародне приватне право».

Статтями 73-75 зазначеного Закону передбачено, що іноземці мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому підстави визначення підсудності справ судам України визначені ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», де передбачено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках; якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

З поданої до Костопілсьського районного суду заяви ОСОБА_1 не вбачається жодних підстав, визначених ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

За таких обставин, враховуючи, що заява про встановлення факту батьківства подана з порушенням правил щодо підсудності, встановлених ст.ст. 257, 414 ЦПК України, ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», така заява підлягає поверненню заявникові.

На підставі наведеного та керуючись Закону України "Про міжнародне приватне прав", ст. ст. 257, 414 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства повернути заявниці разом із всіма додатками для подачі до належного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5