Справа №295/6624/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016 року м. Житомир

Богунский районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Сидорець К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунского районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про компенсацію втраченої заробітної плати через незаконну реорганізацію, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунского районного суду м. Житомира 05.05.2016 р. звернулася ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі ПАТ «Українська залізниця») про компенсацію втраченої заробітної плати через незаконну реорганізацію. В обґрунтування заявлених вимог заявниця вказала, що наказом начальника Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» (надалі ДТГО «Південно-Західна залізниця») ОСОБА_3 26.06.2014 р. було видано наказ № 265-Н «Про зміни в структурі залізниці», яким з 01.10.2014 р. було реорганізовано Відокремлений підрозділ станцію Житомир Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» (надалі ВП станція Житомир ДТГО «Південно-Західна залізниця») шляхом приєднання до складу Відокремленого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» (надалі ВП Коростенська дирекція залізничних перевезень ДТГО «Південно-Західна залізниця»)

На виконання наказу № 265-Н начальник підрозділу ВП Коростенська дирекція залізничних перевезень ДТГО «Південно-Західна залізниця») ОСОБА_4 26.06.2014 р. видав наказ № 200 «Про зміни в структурі дирекції», створив комісію по реорганізації ВП станція Житомир ДТГО «Південно-Західна залізниця» з виключенням з 01.10.2014 р. зі штатного розпису посади пяти штатних одиниць фінансово-економічних працівників, в тому числі посаду головного бухгалтера, яку вона, ОСОБА_1 займала.

З урахуванням викладеного позивачка просить постановити рішення, яким визнати наказ Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» «про зміни в структурі залізниці» від 26.06.2014 р. № 265-Н, та наказ Відокремленого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» «про зміни в структурі дирекції» від 26.06.2014 р. № 200, неправомірними, а тому недійсними, нікчемними правочинами, що суперечать цивільному законодавству та Закону України «Про особливості утворення ПАТ залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 р. № 4442;

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» видати наказ про скасування наказу Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» «про зміни в структурі залізниці» від 26.06.2014 р. № 265-Н та наказу Відокремленого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого обєднання «Південно Західна залізниця» «про зміни в структурі дирекції» від 26.06.2014 р. № 200, як недійсні,нікчемні правочини; поновити в діючому штатному розписі Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» незаконно скорочену посаду головного бухгалтера станції Житомир у складі штату працівників Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з заробітком відповідного, діючого на час поновлення, рівня; стягнути з Відповідача на її користь суму втраченої мною з вини Відповідача заробітної плати з 31.10.2014 р. по день проведення кінцевого розрахунку. Суму заборгованості перерахувати відповідно діючого на час прийняття рішення рівня зарплати, з врахуванням вимог законів України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» та «Про індексацію грошових доходів населення».

07.12.2016 р. від ОСОБА_1 в рамках позову до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про компенсацію втраченої заробітної плати через незаконну реорганізацію надійшла заява про доповнення позовних вимог зі змісту якої позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму втраченої заробітної плати в сумі 645 875 (шістсот сорок пять тисяч вісімсот сімдесят пять грн.) 50 коп.; суму відшкодування заподіяної шкоди здоровя в розмірі 13 176 (тринадцять тисяч сто сімдесят шість грн.) 35 коп. та відшкодувати заподіяну моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон грн.) (а. с. 161-162).

У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволені позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи їх наданими до суду доказами та поясненнями.

Представники відповідача заперечували у задоволені позовних вимог обґрунтовуючи свою позицію тим, що перебування юридичної особи в стані припинення підприємницької діяльності та вчинення дій, повязаних з припиненням у звязку з реорганізацією, ще не означає, що юридична особа вже є припиненою. У позивача відсутні підстави вважати, що ПАТ «Укрзалізниця» перейшли всі права та обовязки ДТГО «Південно-Західна залізниця». На думку представників відповідача ДТГО «Південно-Західна залізниця» мала право приймати самостійно рішення про видання наказу від 26.06.2014 р. № 265-Н «Про зміну у структурі залізниці». Відповідачі не погоджуються з твердженням позивачки про втрату заробітної плати в період з 31.10.2014 р. по день проведення кінцевого розрахунку та посилаючись на ч. 4 ст. 267 ЦК України вважають, що у задоволені позовних вимог слід також відмовити у звзку зі спливом строку позовної давності. (а. с. 74-79).

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив.

Згідно свідоцтва про заміну імені від 03.11.2016 р. ОСОБА_5, 20.05.1962 р. н. змінила прізвище на ОСОБА_1. (а. с. 165).

Згідно записів у трудовій книжці на імя ОСОБА_5 з 08.05.2002 р. працювала на посаді головного бухгалтера станція Житомир «Південно-Західна залізниця». 30.10.2014 р. звільнена у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а. с. 8-10).

На підставі наказу начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_3 № 265-Н від 26.06.2014 р. «Про зміни в структурі залізниці» з 01.10.2014 р. було реорганізовано Відокремлений підрозділ станцію Житомир Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» шляхом приєднання до складу Відокремленого підрозділу Коростенської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця». (а. с. 11-12).

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

26.06.2014 р. начальником підрозділу ВП Коростенська дирекція залізничних перевезень ДТГО «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_4 видано наказ № 200 «Про зміни в структурі дирекції» та створено комісію по реорганізації ВП станція Житомир ДТГО «Південно-Західна залізниця» з виключенням з 01.10.2014 р. зі штатного розпису посади пяти штатних одиниць фінансово-економічних працівників, в тому числі посаду головного бухгалтера, яку займала позивачка, ОСОБА_1. (а. с. 13-14).

Суд не погоджується з позицією представника відповідача щодо відсутні підстави вважати, що до ПАТ «УЗ» перейшли всі права і обовязки ДТГО «Південно-Західна залізниця» і що ПАТ «УЗ» є неналежним відповідачем по справі.

Судом встановлено та позивачка пояснила, що вона, ОСОБА_1 отримала 04.11.2016 р. за №НГК-43/3-31 лист Регіональної філії «Південно-Західна залізниця») за підписами заступника начальника з фінансово-економічних питань ОСОБА_6 та начальника юридичної служби ОСОБА_7 (безпосередній начальник ОСОБА_8М.), що згідно п. 6 ст. 2 Закону № 4442 та Постанови КМУ №200 ДТГО «ПЗЗ» реорганізовано щляхом злиття у ПАТ «УЗ»; з 01.12.2015 розпочало господарську діяльність ПАТ «Укрзалізниця», яке відповідно до п.2 Статуту ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 р. №735 є правонаступником усіх прав та обовязків ДТГО «Південно-Західна залізниця».(а. с.106)

Диспозицією частини 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 р. №4442 (далі-Закон), передбачено, що ПАТ «УЗ» є правонаступником усіх прав і обовязків ДТГО «ПЗЗ».

Керуючись ч. 4 ст. 91, ч.ч.1,2 ст.104, ч.4 ст.105, ст.ст.106-108 ЦК України, станом на 06.08.2016 р. змінено організаційно-правову форму ДТГО «ПЗЗ» з самостійної юридичної особи на керовану ПАТ «УЗ» регіональну філію, яка до 06.08.2016 р. провела суцільну інвентаризацію, звела всі баланси і звіти, розрахувалася з кредиторами по балансу, передала все майно (здала документи у зведений передаточний баланс), зареєструвала своє припинення в ЕДР і тому 06.08.2016 закінчила припинення своєї фінансово-господарської діяльності, перетворившись на структурний підрозділ іншої юридичної особи.

Зі змісту повідомлень заступник Міністра юстиції з питань державної реєстрації ОСОБА_9 листом від 21.04.2016 р. №13867/3-9879/19 та додаткового листа від 17.06.2016 р. №21251/3-13277/19 на адресу позивачки свідчить, що припинення ДТГО «ПЗЗ» завершено з дня внесення запису про припинення в ЕДР - 06.08.2014 р. Крім того звернуто увагу, що Законом «Про державну реєстрацію юридичних осіб..» не передбачено виключення з ЕДР відомостей про припинене ДТГО «ПЗЗ», а програмне забезпечення ЕДР повинно забезпечувати зберігання відомостей про припинене ДТГО «ПЗЗ» 75 років з 06.08.2014. Тому дані про припинене ДТГО «ПЗЗ» не вилучать до 06.08.2089 року. (а. с. 117-118).

Таким чином,суд вважає, що інформація ЕДР про припинення 06.08.2014 р. ДТГО «ПЗЗ» і державну реєстрацію 21.10.2015 ПАТ «УЗ» є достовірною та ПАТ «Укрзалізниця» є належним відповідачем по справі а згідно ст. 37 ЦПК України у даній справі ПАТ «УЗ», є процесуальним правонаступником ДТГО «ПЗЗ».

Суд критично відноситься до позиції представника відповідача щодо повної самостійності і незалежності Державного ТГО «ПЗЗ» з 25.06.2014 р. до 21.10.2015 р. у прийнятті рішень і їх виконанні. Так як згідно ст.3 Закону № 4442 ще 23.02.2012 р. передбачила обмеження для підприємств залізничного транспорту, що реорганізуються. І з 25.06.201 р. 4 ДТГО «ПЗЗ» без згоди Мінінфрастркутури не мала права скорочувати чисельність працівників.

Відповідно листа Мінінфрастркутури від 19.08.2015 р. № 9193/10/10-15, за погодженням зміни структури та скорочення штатної чисельності, ДТГО «ПЗЗ» не зверталось. Документ, за яким ДАЗТУ «Укрзалізниця» погодила проведення реорганізації ВП станції Житомир на 30.09.2014 р., та скорочення 30.10.2014 р. посади головного бухгалтера, не існує. Тобто, відповідно до Закону № 4442 та Постанови № 200, ДАЗТУ «Укрзалізниця» та Міністерство інфраструктури України не дозволили провести реорганізацію ВП станції Житомир та скоротити посаду головного бухгалтера. (а. с. 119).

Суд критично відноситься до позиції представників відповідача щодо відмови у задоволені позовних вимог на підставі на ч. 4 ст. 267 ЦК України у звзку зі спливом строку позовної давності.

Судом встановлено, що відповідно до ст.ст. 232,233 КЗпП України 15.05.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до ДТГО «ПЗЗ» та ВП Житомирська дистанція колії про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу. Передбачений місячний строк позовної давності дотримано. Ухвалою судді Зосименко О.М. 22.05.2015 р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 До 19.01.2016 р. правовідносини по справі в суді було вивчено, належні документи від відповідача витребувано і розглянуто. Разом з тим заяву позивачки про уточнення позовних вимог від 06.11.2015 р. з вимогою скасувати накази №265-Н та №200 визнано необхідною окремого провадження у захисті порушеного цивільного права. Тому в суді вона фактично не розглядалась. 19.01.2016 р. за рекомендацією судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименко О.Н., заяву ОСОБА_1, в звязку з припиненням ДТГО «ПЗЗ» та його відокремлених підрозділів залишено без розгляду, для подання позову належному відповідачу новоствореному ПАТ «УЗ» на правах правонаступника. Після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, за ч.2 ст.207 ЦПК України позивачка звернулася до суду повторно.

21.01.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду, з позовом до ПАТ «УЗ» про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу, як за місцем фактичного проживання. 16.02.2016 р. суддя Корольовського райсуду міста Житомира Анциборенко Н.М. повернув ОСОБА_1 позов для подачі до належного суду, зазначивши, що місце її проживання зареєстровано в Богунському районі м. Житомира, а Богунський і Корольовський районні суди знаходяться в одному приміщенні. З вищевикладеного видно, що цивільну процесуальну дієздатність і правоздатність ДТГО «ПЗЗ» зупинено 06.08.2014 р., а цивільна процесуальна дієздатність і правоздатність його правонаступника ПАТ «УЗ», як Відповідача, настала 21.10.2015 р., через 14 місяців, на що документальне підтвердження отримано значно пізніше, і через що позови ОСОБА_1 не знаходили законної належності розгляду.

Крім того, у заяві відповідачів від 20.10.2016 р. про застосування строків позовної давності представник відповідача основною вимогою за позовом ОСОБА_1 визначила вирішення трудового спору та розгляд справи про звільнення, де ч.1ст.233 КЗпПУ передбачає застосування місячного та тримісячного строку позовної давності. Суд не погоджується з даною позицією представника відповідача так як відповідно до ч.3 ст.263 ЦК України, з 06.08.2014 р. по 21.10.2015 р. через відсутність дієздатного і правоздатного відповідача, обовязкова участь якого у процесі передбачена ст.ст.28,29,30 ЦПК України, перебіг позовної давності зупинився.

За позовом ОСОБА_1 першою і основною вимогою є визнання наказів № 265-Н та № 200 неправомірними,недійсними, нікчемними правочинами, що суперечать цивільному законодавству - ст.ст.215, 228, 236 ЦК України, Закону № 4442, виконані ДТГО «ПЗЗ» 30.10.2014 р., під час втрати своєю цивільної правоздатность і дієздатності; а, також, зобовязати ПАТ «УЗ», як правонаступника, скасувати ці накази.

За ст.ст. 256,257 ЦК України загальна позовна давність триває три роки строк у межах якого позивачка можу звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного інтересу або права. В даному випадку цивільним інтересом є скасування незаконних правочинів, через що позивачка втратила засіб до існування тому, термін застосування загальної позовної давності на дату подання позову до Богунського районного суду м. Житомира 05.05.2016 р. не сплив.

Щодо задоволення позовних вимог в частині виплати суми втраченої заробітної плати за період з 31.10.2014 р. по 07.12.2016 р., суд вважає, що вони підлягають задоволенню в сумі 645 875 (шістсот сорок пять тисяч вісімсот сімдесят пять грн.) 50 коп., яка складається з наступних показників та нарахувань (8 261,51 грн х 1,3136 х 25 місяців 11 568,31грн 12 017,37 грн.) х 1,6147 x l,6147 = 645 875,50 грн., де 8 261,51 грн. - середньомісячна заробітна плата за довідкою від 22.04.2015 р. №154; 1,3136 - коефіціент росту мінімальної заробітної плати з 31.10.2014 р. по 07.12.2016 р. за ст. 8 законів про Державний бюджет України на 2014, 2015, 2016 роки; 1 600 грн. : 1 218 грн. = 1,3136; 1,6147 - індекс інфляції з листопада 2014 р. по жовтень 2016 р. відповідно законів України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням тepмiнiв їх виплати» та «Про індексацію грошових доходів населення» 1,6147 = 1,03 x 1,433 x 1,0947 за даними фінансового порталу Miнicтepcтвa фінансів України; 11 568,31 грн. - зарплата за довідкою від 16.04.2015 р.; 12 017,37 грн. - кінцевий розрахунок при звільнені 16.04.2015 р. (а. с. 166-167)

Суд також вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки в частині відшкодування заподіяної шкоди здоровя в сумі 13 176 (тринадцять тисяч сто сімдесят шість грн.) 35 коп. В обґрунтування вказаної суми позивачкою надані медичні висновки та відповідні фіскальні чеки. (а. с. 168-176).

Щодо вирішення питання позивача у відшкодуванні заподіяної їй моральної шкоди внаслідок незаконної реорганізації та втраченої заробітної плати суд, керуються вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», в якому у п. 3 прокоментовано, що під моральною шкодою слід poзуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній ocoбi незаконними діями або бездіяльністю інших ociб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життевих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настання негативних наслідків.

Суд вважає, що внаслідок незаконної реорганізації та втраченої заробітної плати позивачці завдано душевних страждань, вона втратила душевний спокій, отримала негативні емоції. Суд враховує обставини заподіяної позивачці моральної шкоди, їх характер, особу відповідача а також враховуючи вимоги розумності, справедливості вважає, що вимоги по відшкодуванню моральної шкоди позивача підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 5 000 (пять тисяч грн.)

Керуючись вимогами ч. 4 ст. 91, ч.ч.1,2 ст.104, ч.4 ст.105, ст.ст.106-108, 256, 257 ч. 4 ст. 267 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 294, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про компенсацію втраченої заробітної плати через незаконну реорганізацію, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1, 20.05.1962 р. н. 645 875 (шістсот сорок пять тисяч вісімсот сімдесят пять грн.) 50 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1, 20.05.1962 р. н. в рахунок відшкодування заподіяної шкоди здоровя 13 176 (тринадцять тисяч сто сімдесят шість грн.) 35 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1, 20.05.1962 р. н. у порядку відшкодування заподіяної моральної шкоди 5 000 (пять тисяч грн.)

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Богунский районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка