Ухвала

іменем україни

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Уманської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його племінника ОСОБА_5, мотивуючи тим, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на частину будинку АДРЕСА_1. Він не подав відповідну заяву в нотаріальну контору в установлений законом шестимісячний строк, у зв'язку з тим, що раптово захворів - зазнав травми, внаслідок чого змушений був лікуватись. Нотаріус за місцем знаходження майна відмовив йому у видачі свідоцтва на спадщину за законом у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області

від 15 червня 2015 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті його племінника ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалістю в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Не погодившись з рішенням, ОСОБА_4, яка не брала участь у справі, оскаржила рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30 вересня

2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою про апеляційне провадження.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Проте оскаржувана ухвала апеляційного суду наведеним нормам не відповідає.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року

№ 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу

V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Відкриваючи апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка не брала участі у справі, апеляційний суд вважав, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2015 року вирішено її права та обов'язки.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги

ОСОБА_4 та залишення рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд допустив суперечності в своїх висновках.

Так, мотивуючи ухвалу, апеляційний суд посилався на те, що рішення місцевого суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону, разом із тим прийшов до висновку, що ОСОБА_4 не має права на апеляційне оскарження в порядку ст. 292 ЦПК України.

Тобто, встановивши відсутність у ОСОБА_4 права на звернення з апеляційною скаргою, розглянув справу по суті.

З урахуванням наведеного, постановлена в справі ухвала апеляційного суду не може залишатись в силі та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1

ст. 342 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська