Справа №560/602/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Сидоренко З.С.,
при секретарі Катюха К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі,
Крім того, просить судові витрати покласти на відповідача.
Свої вимоги мотивує тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ (в подальшому реорганізований в національну академію внутрішніх справ) від 26.07.2008 року №714 ОСОБА_2 з 01.09.2008 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. 09.09.2008 року між КНУВС та відповідачем укладено Договір №Рв-29 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ (далі ОВС) протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 01.09.2008 року по 28.06.2012 рік, відповідно до умов Договору, відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Рівненській області. Таким чином, навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. Однак, наказом УМВС України в Рівненській області від 30.12.2013 року №400 о/с відповідача звільнено ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов Договору відповідач з власної ініціативи звільнився ОВС до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.
У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явився. Як вбачається з відміток працівника зв'язку на конвертах, останній за зазначеною на конверті адресою, а саме: вул.Мічуріна, 7А м.Дубровиця Рівненської області, не проживає.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України - Дубровицького РС УДМС України в Рівненській області наданих суду 11.11.2016 року, місце проживання та реєстрації ОСОБА_2 вул.Мічуріна, 7А м.Дубровиця Рівненської області.
За правилами ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування чи постійного його заняття.
Оскільки таким останнім відомим місцем проживання та реєстрації відповідача є вул.Мічуріна, 7А м.Дубровиця Рівненської області, тому у суду є всі правові підстави для розгляду справи.
Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився.
Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ №714 від 26.07.2008 року (а.с.14) ОСОБА_2 зарахований на навчання на 1 курс Київського університету внутрішніх справ за спеціальністю "Правознавство, з 01 вересня 2008 року.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії Статуту ОСОБА_1 академії внутрішніх справ (а.с.7-10) та розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" (а.с.35) КНУВС реорганізований у ОСОБА_1 академію внутрішніх справ.
09 вересня 2008 року між КНУВС та ОСОБА_2 укладено Договір №Рв-29 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с.12-13) із змісту якого вбачається, що підготовка відповідача здійснювалася за державним замовленням на денній формі навчання із зобов'язанням останнього відпрацювати не менше трьох років після закінчення навчання по місцю призначення.
Із змісту пунктів 2.3.6 та 3.1 Договору вбачається, що у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, в тому числі у разі звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин, ОСОБА_2 зобов'язується відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком.
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Згідно наказу ректора ОСОБА_1 академії внутрішніх справ №378 від 28.06.2012 року "Про черговий випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції у 2012 році" (а.с.15) ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство" (7.03040101) 521 випуску навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції ОСОБА_1 академії внутрішніх справ 2012 року та видано диплом спеціаліста.
Як вказує позивач, після здобуття вищої освіти, відповідно до умов Договору, ОСОБА_2 направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Рівненській області.
Однак, як вбачається з витягну з наказу начальника Управління МВС України в Рівненській області №400 о/с від 30.12.2013 року (а.с.16) ОСОБА_2 згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п.64 "ж".
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, відповідач належним чином вказані зобов'язання не виконав.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України затверджено постановою КМУ від 01.03.2007 року №313 "Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України".
У пунктах 2, 3 вказаного вище Порядку зазначено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направлення до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Такі витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.
Вказана сума фактичних витрат на підготовку фахівця підтверджується наявними у матеріалах справи довідками-розрахунками (а.с.18, 19-20, 21,22, 23, 24, 25, 26, 27, 28).
Із змісту позовної заяви вбачається, що 12 червня 2014 року відповідачем сплачено 1000 грн. із загальної суми витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.
Враховуючи, що відповідач порушив зобов'язання перед академією, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь академії витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі.
У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 610, 611, 623 ЦК України, ст.ст.10, 60, 84, 212, 215, 225, 226, 232 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача поданою до Дубровицького районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_4