н/п 2/490/2477/2016
Справа № 490/6093/16-ц
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА.
У Х В А Л А

15 червня 2016 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Позовна заява (заява в порядку окремого провадження) оплачується судовим збором за ставками, встановленими законодавством про судовий збір. ( п.14 Постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи ").

Невиконання зазначених вимог зумовлює наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК України.

Однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Виходячи із цього, позивач повинен вказати на порушення балансу між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу , та порушення цих гарантій, яке потребує судового захисту, з іншого боку.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цивільного кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

При цьому, позивач повинен вказати сукупність юридичного складу правопорушення для задоволення позову: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; що поширена інформація стосується позивача як фізичної чи юридичної особи, поширена інформація є такою, що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Позивач , в порядку вимог ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України має право подати докази недостовірності поширеної інформації або послатися на них, при цьому позивач також повинен вказати характер цієї інформації та вказати чи є це фактичним твердженням чи оціночним судженням, враховуючи, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведеності їх правдивості. Визнаючи інформацію недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Позивач повинен вказати, чи було порушене особисте немайнове право, яка саме інформація повинна бути визнана недостовірною та такою, що порочить гідність, честь, ділову репутацію зі вказанням способу захисту порушення такого права.

При цьому, позивач повинен вказати строк, у межах якого слід спростувати чи оприлюднити спростування чи відповідь.

Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

При цьому, спосіб захисту порушеного права належить позивачу, і суд не виходить за межі позовних вимог (ст.16 ЦК, ст. ст.3, 4 ЦПК України ).

Враховуючи викладене вище, позивачу необхідно уточнити вимоги позову, з посиланням на відповідні обставини та докази, якими вони обгрунтовуються, шляхом подання позовної заяви у новій редакції та надання відповідних доказів.

За такого, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - залишити без руху.

Надати позивачу п*ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання позовної заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

Роз?яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз?яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова