С№645/9584/15
П№2-о/645/11/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Гудзенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, зацікавлені особи: ОСОБА_2, Відділ ДРАЦС по м.Харкову Харківського МУЮ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, де зазначила, що до початку антитерористичної операції вона та її сім*я проживали та були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. У травні 2015 року заявниця разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, переїхали проживати до м. Харкова, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України, та зареєструвалися за адресою: АДРЕСА_1, де і проживають по цей час.

В м. Луганську по пров. Краснофлотському, 21 залишилася проживати матір заявниці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

17.07.2015 року після важкої хвороби матір заявниці померла в лікарні м. Луганська. Її смерть засвідчена лікарським свідоцтвом про смерть № 00267 від 18.07.2015 року, виданим Луганською міською многопрофільною лікарнею № 4. Причиною смерті ОСОБА_4 стала хронічна серцева недостатність, дифузійний кардіосклероз.

Заявниця поховала матір в м. Луганську, повернулася в м. Харків, де звернулася до органів реєстрації актів цивільного стану для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та державної допомоги на поховання. Але лікарське свідоцтво про смерть № 00267 від 18.07.2015 року, видане Луганською міською многопрофільною лікарнею № 4, не прийняли, бо воно видане на неконтрольованій території, і видача свідоцтва про смерть на його підставі є неможливою.

Враховуючи, що матір заявниці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, являлася громадянкою України, постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 17.07.2015 року на тимчасово окупованій території, заявниця просить суд встановити факт її смерті.

В судове засідання заявник та зацікавлені особи не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду письмові пояснення, в яких проти заяви не заперечували, просили про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з наступних підстав.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Судом встановлено, що відповідно до відмітки у паспорті громадянина України ЕМ 778171 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та мешкає за адресою: м. Луганськ, пров. Краснофлотський, 21.

Заявник ОСОБА_1, яка також зареєстрована за вказаною адресою, є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЕД № 295051, та згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.05.2015 р. № НОМЕР_1 фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8).

На підтвердження факту смерті ОСОБА_4 заявником надано лікарське свідоцтво про смерть № 00267 від 18.07.2015 року, видане Луганською міською багатопрофільною лікарнею № 4, де зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 17.07.2015 р. в м. Луганськ.

Відділом ДРАЦС по м.Харкову Харківського МУЮ 30.07.2015 р. ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_4 (а.с.10).

Оскільки Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_4 складено на території, непідконтрольній Україні, та не може бути прийнятий органом державної реєстрації актів цивільного стану у якості підтвердження факту смерті ОСОБА_4, отримати свідоцтво про її смерть на території України заявник не може, з метою захисту прав, свобод і законних інтересів заявника необхідно застосувати інші механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Розпорядженням КМУ № 1085 від 07.11.2014 р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Луганськ, на території якого 17.07.2015 р. померла ОСОБА_4, відповідно, документи про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не створюють правових наслідків.

За таких обставин вказане лікарське свідоцтво суд сприймає як носій конкретної інформації про смерть ОСОБА_4 17.07.2015 року, який ніким не спростований.

Встановлення факту смерті ОСОБА_4 має для заявника юридичне значення, так як дозволяє реалізувати спадкові права, які виникають після смерті матері.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є громадянкою України, її родинні відносини з померлою ОСОБА_4, громадянкою України, підтверджені письмовими доказами, документ про підтвердження факту смерті матері є недійсним, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, суд ухвалює рішення, яким задовольняє заяву, встановлює факт смерті 17.07.2015 р. її матері, ОСОБА_4, в м. Луганськ.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 259 КПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На підставі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган реєстрації актів цивільного стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 209, 213-215, 256, 257, 257-1 ЦПК України, Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ №52/5 від 18.10.2000 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовільнити.

Встановити, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, померла 17.07.2015 р., місце смерті: м. Луганськ, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя -