Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1137/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Доповідач Письменний О. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

за участю секретаря - Яковлєвої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.03.2016 року у справі за його заявою про оголошення померлим ОСОБА_3, за участю заінтересованих осіб: Олександрійська міська державна нотаріальна контора №1, Олександрійська міська рада,-

Встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, якою просив оголосити померлим ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чистопіль Татарстан, Російська Федерація.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його мати, ОСОБА_4 13.10.1989 року уклала шлюб із ОСОБА_3, який розірвано 25.10.2011 року.

Вказує, що подружжям ОСОБА_3 19.11.2007 року на підставі договору купівлі-продажу була придбана двокімнатна квартира № 42, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Його мати та ОСОБА_3 до розлучення постійно проживали у вищевказаній квартирі. Після розірвання шлюбу між ними, ОСОБА_3 виїхав у невідомому напрямку, з ним відсутній будь-який зв'язок. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, і для отримання свідоцтва про право на спадщину після її смерті він звернувся із заявою до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1. Листом від 26.03.2013 року № 582/02-31 Олександрійська МДНО № 1 йому повідомлено, що державний нотаріус не має права видати йому свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру, оскільки із правовстановлюючого документа на неї вбачається, що вона може бути спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим потрібно з'ясувати чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і має право на 1/2 частку у спільному майні. Після отримання листа звернувся до Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області із заявою про розшук безвісно відсутньої особи, а саме: ОСОБА_3 Довідкою Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області, 21.06.2013 року його повідомлено про те, що ОСОБА_3 14.03.2012 року знятий із реєстрації в м. Олександрії в м. Київ, проте відсутня можливість встановити точну адресу його проживання у зв'язку з чим закрито кримінальне провадження за його заявою. У листопаді 2013 року він звернувся до суду із заявою, якою просив визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім, яку задоволено рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.03.2014 року.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 з березня 2012 року не з'являється за місцем свого останнього проживання, з ним відсутній будь який зв'язок, вважає, що є підстави для оголошення його померлим, що необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.03.2016 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_2 про оголошення померлим ОСОБА_3

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву про оголошення померлим ОСОБА_3

Зазначає, що ним виконані всі, залежні від нього дії, спрямовані на розшук ОСОБА_3 та надано належні та допустимі докази його відсутності з березня 2012 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про оголошення ОСОБА_3 померлим суд першої інстанції виходив з того, що заявник не вжив усіх заходів щодо з'ясування місця перебування ОСОБА_3 та чи наявні спадкоємці (родичі ОСОБА_3.), які мають право на отримання спадщини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Згідно ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ст.248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місце перебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 березня 2014 року, що набрало чинності, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чистополь Татарстану, Російської федерації, визнано безвісно відсутнім. Що згідно вказаного судового рішення, ОСОБА_3 з березня 2012 року відсутній за місцем постійного проживання, і саме з цього часу відсутні відомості про його місце перебування. Що склались всі необхідні умови, передбачені ст. 46 ЦК України, для оголошення особи померлою.

З огляду на вказане, суд першої інстанції безпідставно висунув заявнику не передбачені чинним законодавством вимоги щодо обов'язку останнього здійснювати пошук місця перебування особи, щодо якої вирішується питання про оголошення її померлою.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильно встановлені фактичні обставини справи, що полягає у неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права (стаття 309 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.03.2016 року скасувати.

Задовольнити заяву ОСОБА_2 про оголошення померлим ОСОБА_3.

Оголосити померлим ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Чистопіль, Татарстан, Російська Федерація.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: