У х в а л а

8 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 27 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовив.

Апеляційний суд Івано-Франківської області 20 квітня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково, вирішив стягнути з ОСОБА_4 на користь банку 2 тис. 706 доларів США 49 центів (еквівалент 56 тис. 24 гривні) заборгованості за кредитом, 6 тис. 432 долари США 47 центів (еквівалент 133 тис. 152 гривні) заборгованості з процентів за користування кредитом, 250 гривень штрафу (фіксована частина), 11 тис. 772 гривні штрафу (процентна складова), нарахованих станом на 18 травня 2015 року, а всього - 9 тис. 719 доларів США 72 центи та 12 тис. 22 грн, а також 4 тис. 732 грн судового збору.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 11 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2016 року залишила без змін.

22 листопада 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 264 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження підстави перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 11 липня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивач довів належними та допустимими доказами факт невиконання відповідачкою взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 29 січня 2008 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка повинна бути стягнута з неї в судовому порядку; при цьому відсутні підстави для застосування позовної давності, оскільки перебіг позовної давності (яку сторони у спірному кредитному договорі визначили строком у 5 років) перервався вчиненням відповідачкою платежів на погашення кредиту 17 і 22 червня, 6 липня і 20 серпня 2009 року, 23 серпня 2013 року, що підтверджується випискою помісячної заборгованості з 1 січня 2008 року по 24 березня 2016 року та свідчить про визнання нею боргового зобов'язання за цим кредитним договором.

Разом з тим, у наданій постанові від 9 листопада 2016 року, на яку посилається заявниця, Верховний Суд України дійшов висновку, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником (або з його згоди іншою особою) основного боргу та/або сум санкцій.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав вважати, що висновок, викладений в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року, суперечить висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко