Справа № 149/34/16-ц Провадження № 22-ц/772/3160/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в міськрайонний суд з позовом до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилався на те, що 22 січня 1994 року помер ОСОБА_7, який 25 лютого 1991 року склав заповіт, відповідно до якого заповідав все своє майно своєму синові, позивачеві по справі. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадина, яку позивач прийняв фактично вступивши в управління спадковим майном, проте без переоформлення спадкового майна не може повноцінно розпоряджатися ним.

Просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок житловою площею 36 кв. м., загальною площею 76,2 кв. м., ганок, веранду «а», веранду «а1», літню кухню «В», погріб з шиєю «Б», веранду «в», огорожу, ворота з хвірткою та криницю, розташовані за адресою: Вінницька області, Хмільницький район, с. Чепелі, вул. Гнатюка №8, які належали ОСОБА_7, який помер 22 січня 1994 року.

Ухвалою суду від 17.02.2016 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог дочок спадкодавця, сестер позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Уланівської сільської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на постановлення рішення з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 і його представник адвокат ОСОБА_8 вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Від відповідача Уланівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 і їх представник адвокат ОСОБА_9 проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції, так як відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, та зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вказав на розбіжності в написанні імені спадкоємця ОСОБА_7 в заповіті на користь позивача та свідоцтві про смерть, а також неможливість встановити день відкриття спадщини в звязку з цим, відсутність доказів належності спірного нерухомого майна спадкодавцю.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, так як суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, й ним неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, судом встановлено, що 22 січня 1994 року у віці 72 роки помер ОСОБА_7, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ в№262952 (а.с. 69).

25 лютого 1991 року ОСОБА_10 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і нащо за законом матиме право, заповідав ОСОБА_3 (а.с. 4).

Як сторони, так і треті особи визнали ту обставину, що ОСОБА_7, і ОСОБА_10 це одна і та ж особа, заповіт на день смерті не було змінено чи скасовано, він зареєстрований в спадковому реєстрі (а.с. 5). Позивач і треті особи по справі, які є рідними братом і сестрами, записані як «Савович», «Савівна», «Савеліївна».

Встановлення відповідних обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, здійснюється в межах розгляду справи про визнання права власності на спадкове майно, а тому посилання суду першої інстанції на те, що факт смерті спадкодавця і відкриття спадщини в звязку з цим мали б встановлюватися шляхом предявлення окремої вимоги про це, є безпідставними.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам цієї статті суд першої інстанції вказуючи на відсутність в матеріалах справи даних про дійсного власника спірного майна, не розяснив особам, які беруть участь у справі, якими доказами зазначена обставина може бути підтверджена, не сприяв сторонам у їх витребуванні у разі виникнення в них труднощів з їх наданням.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до виписок з погосподарських книг Уланівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, домогосподарство по вул. Гнатюка (Горького), 8 в с. Чепелі Хмільницького району Вінницької області належало до колгоспної суспільної групи, а його головою був ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 21.01.1994 року.

Отже після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на зазначений житловий будинок.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК Української РСР, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як діяв на момент їх виникнення, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Жоден із спадкоємців ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини не звертався, а тому спадкова справа після його смерті у Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с. 76).

Разом з тим, колегія суддів відкидає посилання позивача на те, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і при цьому виходить з наступного.

Як зазначено у п. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

В ході судового розгляду як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, позивачем відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних і допустимих доказів вчинення ним протягом шести місяців з дня відкриття спадщини дій, які свідчать про вступ ним у володіння і користування спадковим майном.

Приблизний перелік дій, які свідчать про вступ спадкоємцями у володіння і управління спадковим майном містить Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністра юстиції від 31.10.1975 року№45/5 й втратила чинність на підставі наказу Мін'юсту №18/5 від 14.06.1994 року.

Так, відповідно до п. 124 Інструкції доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Суд оцінює критично і відкидає як недопустимий доказ довідку, видану, виконкомом Уланівської сільської ради про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вступили у володіння та управління спадковим майном (житловим будинком) після смерті свого батька ОСОБА_7, який помер 22.01.19914 року, так як зазначеній довідці не вказано, які конкретно дії позивача та третіх осіб свідчать про вступ ними у володіння і управління спадковим майном, чи було їх вчинено протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, на підставі яких наявних у розпорядженні сільської ради даних вона дійшла до такого висновку тощо.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача секретар сільської ради ОСОБА_11 суду показала, що за даними сільської ради в спірному будинку після смерті ОСОБА_7 ніхто не проживав і не проживає, а відповідні відомості в довідці нею вказані в звязку з тим, що вона особисто бачила позивача і третіх осіб в селі, коли ті приїжджали до батьківського будинку, обробляли там земельну ділянку, яка зараз перебуває у власності територіальної громади.

Свідок ОСОБА_12 показів про прийняття спадщини позивачем суду не надав, а повідомив лише про те, що після смерті ОСОБА_7 бачив ОСОБА_3 та його сестер в будинку померлого батька, проте в якому році це було, та що саме вони там робили, йому невідомо.

Натомість треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 категорично заперечили вчинення ОСОБА_3 протягом шести місяців після смерті батька будь-яких дій зі вступу у володіння і управління спадковим майном. Стверджують про те, що поховання і увічнення памяті померлого здійснене ними і за їх рахунок, так само ними підтримується жилий стан батьківського будинку. Брат займався виготовленням проекту з газифікації будинку, проте це відбувалося після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Колегія суддів не приймає до уваги проект газифікації будинку, що нібито замовлений позивачем в червні 1994 року, так як зазначений доказ без поважних причин не було подано суду першої інстанції і за своїм змістом він не свідчить про вступ позивача у володіння і управління спадковим майном.

Позивач постійно проживає в м. Вінниці, а та обставина, що він періодично приїздив в с. Чепелі до батьківського будинку не є дією, що свідчить про прийняття спадщини.

Верховний Суд України в постанові від 06.02.2013 року в справі №6-167цс12 висловив правову позицію, відповідно до якої згідно з положеннями ст. ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

В статті 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Невчинення спадкоємцями дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини за заповітом виходячи зі змісту ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР є відмовою від спадщини.

Враховуючи викладене вище колегія суддів приходить до висновку часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304, 307, 309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ ОСОБА_13
Судді: Згідно з оригіналом: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_14 /підпис/ ОСОБА_15 ОСОБА_13