АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/262/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3072/16Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Акопян В.І., Гальонкіна С.А.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича від 12 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, просив ухвалити рішення, яким визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12 вересня 2016 року; скасувати постанову від 12 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження у ВП №52182967; зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича усунути порушення та прийняти до виконання ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2016 року у справі №546/262/16-ц про вжиття заходів забезпечення позову.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем неправильно застосовані положення п.6, п.8 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», внаслідок чого ним ухвалено формальне рішення без врахування усіх суттєвих обставин.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року скарга задоволена: визнані неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича у часині винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12 вересня 2016 року; скасована постанова від 12 вересня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження у ВП №52182967; зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича усунути порушення та прийняти до виконання ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2016 року у справі №546/262/16-ц про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку фактичним обставинам та помилково витлумачив норм спеціального закону, яким врегульовані правовідносини щодо примусового виконання судових рішень, зокрема у частині питання про визначення підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2016 року у межах розгляду цивільної справи №546/262/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволена заява позивача про забезпечення позову, а саме накладений арешт на майно, що належить ОСОБА_5 - нежитлові приміщення і транспортний засіб.

25 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття до виконання ухвали суду.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12 вересня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Підставами відмови зазначено таке: відсутність у виконавчому документі дати набрання законної сили рішенням, строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, відсутність адрес стягувача і боржника, не зазначення індивідуальних ознак всього майна боржника.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано з дотриманням вимог процесуального закону задовольнив скаргу. При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з того, що державним виконавцем порушено вимоги ст..11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («ОСОБА_9 проти Росії», «ОСОБА_10 проти Греції», тощо) сформулював правову позицію, згідно якої виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Згідно п.6 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Частиною першою ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до змісту виконавчого документа, а саме у ньому мають міститься такі дані:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Наведені норми Закону слід тлумачити у їх системному зв'язку із положенням п.3 ч.3 ст.11 цього Закону, згідно якого з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. (Постанова ВСУ №6-62цс14 від 25 червня 2014 року).

Відповідно до ч.9, ч.10 ст.153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Пунктом першим ч.2 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що ухвала суду може бути пред'явлена до виконання протягом року.

Отже, відсутність в ухвалі Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2016 року даних про дату набрання законної сили рішенням, строку пред'явлення виконавчого документа до виконання не є тією обставиною, яка може утруднити чи унеможливити виконання цього судового рішення.

Окрім того, у заяві від 25 серпня 2016 року ОСОБА_3 зазначив адреси стягувача і боржника та просив виконати судове рішення виключно у частині накладення арешту на нерухоме майно боржника, індивідуальні ознаки якого зазначені в ухвалі суду (а.с.6).

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність у державного виконавця реальних перепон для відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували ухвалене судом рішення.

Керуючись ст. 303, ст.307 ч.2 п.1, ст.312 ч.1 п.1, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відхилити.

Ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: О.А.Лобов

В.І. Акопян

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов