Справа № 296/1207/15-ц
УХВАЛА

"23" листопада 2016 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.

розглянувши у судовому засіданні у м. Житомирі подання головного держаного виконавця Корольовського ВДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням суду про стягнення аліментів.

Державний виконавець в судове засідання не з'явилась, просила розглядати подання у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд при розгляді подання виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно ч.ч.2, 4 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено, в т.ч. якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження надано право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, законодавством передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду закордон у разі ухилення від виконання зобов'язань. Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Таким чином, необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

Тому, при зверненні до суду з поданням, державний виконавець повинен довести обставини ухиляння боржником від виконання зобов'язань, в тому числі і шляхом залишення території України.

Натомість державний виконавець при зверненні до суду з даним поданням не надав достатніх доказів для висновку, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язання за умови реальної можливості здійснити виплати.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 02.11.2015 року державному виконавцю було відмовлено у задоволені аналогічного клопотання, та вказано що боржником зареєстровано декілька транспортних засобів, а тому державний виконавець має реальну можливість стягнути борг за рахунок відчуженого майна, на яке було накладено арешт. Ухвалою суду від 27.04.2016 року державному виконавцю було відмовлено у задоволені аналогічного клопотання, та зазначено, що державним виконавцем надано постанову про оголошення в розшук вказаних транспортних засобів, однак не надано доказів про вчинення дій спрямованих на встановлення іншого майна боржника, зокрема за місцем його проживання, наявних коштів в банківських установах, надсилання боржнику повторних повідомлень про виклик, вжиття інших заходів впливу.

Як вбачається з матеріалів справи, частині доданим до подання доказам надавалась оцінка судом при розгляді справ 02.11.2015 року та 27.04.2016 року.

Також, державним виконавцем направлено запити для встановлення джерела доходів боржника. Згідно відповіді з ПФУ стало відомо, що боржник доходів не отримує. Згідно Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів, нерухомого майна щодо субєкта встановлено, що відомості права власності на нерухоме майно належне ОСОБА_2 відсутні. Згідно відповіді ДПС України встановлено, що ОСОБА_2 перетинав державний кордон України.

Однак, державним виконавцем не надано доказів повторного звернення щодо наявності у власності боржника автомобілів після накладення арешту, надсилання викликів боржнику в 2016 році про явку до державного виконавця з приводу виконання рішення суду.

Також, державним виконавцем не з'ясовувалося питання зі стягувачем щодо сплати аліментів за межами виконавчого провадження, наявність в боржника рухомого майна по місцю проживання, не повідомлено про зареєстроване місце проживання та фактичне.

Отже, оцінюючи в сукупності докаи, суд доходить висновку про недоведеність державним виконавцем умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань.

Наявність лише самого зобов'язання, без доведення умисного ухилення від його виконання за умови реальної можливості його виконати, не є безумовною підставою для задоволення подання ВДВС про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 33 Конституції України, Закону України "Про порядок обмеження виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного держаного виконавця Корольовського ВДВС м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. Й. Адамович