Справа № 382/822/16-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л. І.
Провадження № 22-ц/780/6040/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 47 01.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів ,-

встановила:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 4 грудня 2015 року він щомісячно сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Оскільки позивач створив нову сім"ю, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_4, яка має поганий стан здоров»я та її неповнолітня донька. У зв'язку з погіршенням здоров'я матері ОСОБА_5, вимушений надавати їй матеріальну допомогу.

Крім того, на даний час він опинився в скрутному матеріальному становищі, оскільки втратив роботу, а тому не може сплачувати визначений судом розмір аліментів, просив зменшити розмір аліментів з 1/2 частини до 1/3 частини всіх видів його заробітку.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав його незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноти з'ясування обставин у справі, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду переконливих доказів погіршення свого матеріального стану.

Такий висновок суду є правильним, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 4 грудня 2015 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частки від усіх видів його щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 2 листопада 2015 року.

20 лютого 2016 року позивач ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_4, яка має доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має непрацездатна дружина, якщо вона потребує матеріальної допомоги, а чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки матеріали справи не місять даних про те, що дружина позивача ОСОБА_4, є непрацездатною, що її чоловік ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу, тому відсутні підстави стверджувати про те, що у зв»язку з одруженням у позивача з»явились нові матеріальні зобов»язання.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дружина позивача ОСОБА_4 в період із січня 2016 року по червень 2016 року отримувала держану допомогу на свою неповнолітню дитину ОСОБА_8 Оскільки матеріали справи не містять даних про те, що позивач є батьком або усиновлювачем ОСОБА_8, аліментного обов»язку по її утриманні у нього не виникло.

З урахуванням викладених норм закону та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що одруження позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки у зв»язку зі зміною сімейного стану позивав не набув обов»язків по матеріальному утриманню членів нової сім»»ї.

Утримання матері позивачем, як підстава для зменшення розміру аліментів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказана підстава мала місце до ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Матеріали справи також не містять доказів систематичності такої допомоги.

Встановлено, що 31 травня 2016 року позивач ОСОБА_2 звільнився з останнього місця роботи за згодою сторін, і 2 червня 2016 року подав позов про зменшення розміру аліментів ( а.с.2,7).

На думку колегії суддів,через два дні після звільнення у позивача не міг суттєво погіршитись матеріальний стан до ступеню, який впливає на зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується з доводами викладеними у рішенні суду першої інстанції про те, що позивач є працездатним, має нормальний стан здоров'я, може працевлаштуватись та виконувати обов'язок по утриманню дітей, а тому сам факт звільнення з роботи за згодою сторін не є підставою для зменшення йому розміру аліментів.

Доказів на спростування вказаного позивач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про неможливість працевлаштування колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, отже, не вживає достатніх заходів до підтримання свого матеріального стану.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів наявності підстав для зменшення розміру аліментів у зв'язку зі зміною матеріального або сімейного позивача або погіршення його здоров'я.

Викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі доводи фактично є оскарженням рішення суду про стягнення аліментів, яке набуло законної сили, висновок суду першої інстанції не спростовують, оскільки не містять, передбачених ч. 1 ст.192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто постановлене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :