Справа № 201/9812/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пісчанської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що її батьку та бабусі на праві спільної сумісної власності належало по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1. Після смерті своєї матері батько позивача звернувся до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини, яка складається з 1/2 частини вказаної квартири, проте свідоцтва про право на спадщину не отримував через брак часу та грошових коштів. Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Постановою державного нотаріуса від 02 червня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка має загальну площу 47,7 м2, житлову площу 30,0 м2 та складається з приміщень: 1 - коридору площею 6,1 м2, 2 - туалету площею 0,9 м2, 3 - ванної площею 2,0 м2, 4 - кухні площею 5,6 м2, 5 - житлової площею 12,9 м2, 6 - кладової площею 1,4 м2, 7 - кладової площею 0,7 м2, 8 - житлової площею 17,1 м2, І - балкону площею 0,8 м2 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_3 /а. с. 10, 12/.

19 жовтня 1993 року Бюро з приватизації житла ДІІТу на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 /а. с. 8/.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 /а. с. 9/ та після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_3 вона проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, разом із нею проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_2 /а. с. 87 зворот/.

16 грудня 2011 ОСОБА_2 звернувся до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 /а. с. 85 зворот/. Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавались.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а. с. 11/ та після його смерті до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори 15 травня 2013 року звернулась донька померлого ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, а 21 червня 2013 року до нотаріальної контори звернулась донька померлого ОСОБА_4 із заявою про відмову від прийняття належної їй частки спадщини на користь дочки спадкодавця ОСОБА_1 /а. с. 77 зворот, 78, 83/.

Згідно з відповіддю КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 7190 від 01 червня 2016 року, наданої на запит державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3 /а. с. 14/.

Постановою Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 02 червня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті батька на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно /а. с. 21, 91 зворот-92/.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 дана квартира має загальну площу 47,7 м2, житлову площу 30,0 м2 та складається з приміщень: 1 - коридору площею 6,1 м2, 2 - туалету площею 0,9 м2, 3 - ванної площею 2,0 м2, 4 - кухні площею 5,6 м2, 5 - житлової площею 12,9 м2, 6 - кладової площею 1,4 м2, 7 - кладової площею 0,7 м2, 8 - житлової площею 17,1 м2, І - балкону площею 0,8 м2 /а. с. 15-18/.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 діяв ЦК УРСР 1963 року, спадщина була прийнята спадкоємцем ОСОБА_2, тому до виниклих правовідносин в цій частині слід застосовувати відповідні норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені особою протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Передбачений вказаною статтею строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи, при доведеності поважності причин його пропуску (ст.550 ЦК УРСР).

Згідно зі ст.529 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємицями першої черги за законом є діти, батьки та жінка (чоловік) померлого.

Крім того, до виниклих правовідносин також слід застосувати норми Цивільного кодексу України в діючій на даний час редакції, оскільки батько позивача помер у 2013 році.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Таким чином, враховуючи, що на день смерті ОСОБА_2 на праві власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1993 року, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 - співвласника іншої 1/2 частини вказаної квартири - оскільки проживав разом із нею на день її смерті, але в зв'язку з неотриманням ним свідоцтва про право на спадщину позивач як єдиний спадкоємець після смерті позбавлена можливості на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі - суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру в порядку спадкування за законом, задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на квартири АДРЕСА_1, має загальну площу 47,7 м2, житлову площу 30,0 м2 та складається з приміщень: 1 - коридору площею 6,1 м2, 2 - туалету площею 0,9 м2, 3 - ванної площею 2,0 м2, 4 - кухні площею 5,6 м2, 5 - житлової площею 12,9 м2, 6 - кладової площею 1,4 м2, 7 - кладової площею 0,7 м2, 8 - житлової площею 17,1 м2, І - балкону площею 0,8 м2 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, якому зазначена квартира належала на підставі:

- свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро з інвентаризації житла ДІІТа 19 жовтня 1993 року на підставі розпорядження (наказу) № 36 від 19 жовтня 1993 року, зареєстрованого в МБТІ за реєстровим № 115п-51 - 1/2 частина квартири;

- в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1/2 частина квартири.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова