АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 23.03.2016 у справі за клопотанням держави Україна в особі Міністерства юстиції України, боржник Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного арбітражного рішення, -

В С Т А Н О В И Л А

Представник заявника звернувся із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів (МЦВІС) від 15.10.2012 у справі № ARB/08/11 за позовом «Bosh International, Inc.» та Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» до держави Україна щодо стягнення з підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» на користь держави Україна 150000 доларів США та і видати виконавчий лист за цим рішенням.

Посилався на те, що 25.10.2012 Міжнародним центром з врегулювання інвестиційних спорів ухвалено рішення у справі № ARB/08/11 за позовом «Bosh International, Inc.» та Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» до держави Україна, яким повністю відмовлено у задоволенні позовних вимог та визнано відсутність порушень державою Україна норм договору, укладеного 04.03.1994 між Україною та Сполученими Штатами Америки про заохочення та взаємний захист інвестицій.

Справа № 760/11060/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/6815/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Відповідно до рішення, яке є остаточним, компанія «Bosh International, Inc.» та Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» зобов'язані сплатити на користь України суму коштів в розмірі 150000,00 дол. США.

Міністерство юстиції неодноразово листами від 22.02.2013, 10.07.2013 та 21.10.2014 зверталось до боржників щодо виконання зазначеного рішення. Проте, рішення у добровільному порядку до цього часу не виконано.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23.03.2016 клопотання держави Україна в особі Міністерства юстиції України, боржник Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного арбітражного рішення - задоволено частково.

Дозволено примусове виконання на території України Рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів від 25.10. 2012 у справі № ARB/08/11 за позовом «Bosh International, Inc.» та Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» до держави Україна в частині зобов'язання Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД», відповідно до якого з питань витрат зобов'язати Підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» виплатити відповідачеві - державі Україна суму коштів у розмірі 150 000 доларів США, що становить 3915375,00 грн. (три мільйони дев'ятсот п'ятнадцять тисяч три сімдесят п'ять гривні 00 копійок) за офіційним курсом НБУ на день розгляду клопотання.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального права, за неповного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, та внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. Також зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином питання хто є боржником згідно рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів, та безпідставно визначив суму, яку належить сплатити Підприємству з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД». Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом недотримані колізійні норми міжнародного права, які імплементовані у законодавство України, та недотримані вимоги міжнародного права та національного законодавства в частині відповідності рішення міжнародного арбітражу публічному порядку країни виконання рішення. А тому, враховуючи вищевикладене, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

В судовому заінтересовані представники Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про задоволення заявлених ними вимог.

Представник Міністерства юстиції України заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вказувала на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що дане клопотання містить прохання про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення в частині, що стосується одного з боржників, який знаходиться на території України. При цьому суд має не визначати, а лише перевіряти зміст того документу, який наданий стягувачем на підтвердження заборгованості боржника і на обґрунтування тієї частини рішення, що залишилась невиконаною. Між тим, відомостей про виконання даного рішення представниками боржника не було надано. Також, керуючись положеннями ч. 8 ст. 395 ЦПК України, суд визначив присуджену суму в національній валюті за курсом Національного банку країни на день постановлення ухвали.

Колегія суддів вважає за можливе погодить з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що Міжнародним центром з врегулювання інвестиційних спорів (МЦВІС) був розглянутий спір у справі № ARB/08/11з а позовом «Bosh International, Inc.» та Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» до держави Україна. За результатами розгляду прийнято рішення від 25.10.2012, яким відмовлено позивачам у задоволенні позовних вимог, а при вирішенні питання судових витрат наказав позивачам виплатити відповідачеві суму коштів у розмірі 150000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ст. 393 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Статтею 396 ЦПК України передбачені підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення.

Також вичерпний перелік підстав для відхилення клопотання міститься в ст. V Нью-Йоркської Конвенції.

Пунктом 2.1 статті V цієї Конвенції визначено що у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем, де проситься визнання і приведення у виконання, докази того, що рішення не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання було зупинено компетентною владою держави, в якій воно було постановлено чи закон якої було застосовано

Відповідно до положень Конвенції кожна з Договірних держав визнає арбітражні рішення як обов'язкові та приводить їх до виконання у відповідності із процесуальними нормами тієї території, де запрошується визнання та виконання.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частина 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлює, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства вказане рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів (МЦВІС) є остаточним, набрало законної сили, що підтверджується завіреною Генеральним секретарем копією рішення, правомірність винесення якого боржниками не оспорювалась.

Доводи апеляційної скарги Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» щодо відсутності дослідження судом першої інстанції питання хто є боржником за вказаним рішенням відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у Постанові № 12 від 24.12.1999 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (п. 12) клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Як вірно вказав суд першої інстанції, зі смислової конструкції наказу, викладеного в рішенні, вбачається, що такий обов'язок є спільним для боржників. При цьому відсутність визначеності прямо солідарного чи дольового порядку виконання боржниками даного обов'язку, за відсутності даних про його виконання іншим боржником, не може бути підставою для відмови надання дозволу на примусове виконання рішення щодо боржника, який перебуває на території України. А вказане питання може бути вирішено між боржниками в договірному або іншому порядку.

Також національним судом не може бути змінена сума визначена іноземним судом, а тому твердження Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» про безпідставність визначеної суми є необґрунтованими.

Не заслуговують на увагу і твердження боржника про неможливість покладення обов'язку на підрозділ чи агента підприємства ( в даному випадку «Бі енд ПІ»), оскільки зобов'язання щодо виконання рішення покладаються на підприємство, тобто «Бош». Так, рішенням іноземного суду було встановлено, що Позивач «БІ ЕНД ПІ ЛТД» був створений відповідно до законодавства України в травні 1993 року. «Бош» володіє 94,5 % акцій в «БІ ЕНД ПІ ЛТД». Засновником і власником «Бош» є пан ОСОБА_4, який володіє 100 % акцій у «Бош». Таким чином, «БІ ЕНД ПІ ЛТД» створена як окрема юридична особа, а не підрозділ чи агент підприємства «Бош».

Посилання особи, що подала апеляційну скаргу на недотримання судом першої інстанції колізійних норм міжнародного права, щодо визначення підсудності, оскільки вказані зобов'язання є не договірними також відхиляються апеляційним судом.

Так, положення ст.ст. 48,49 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначаються правила підсудності справ відповідно до правовідносин, що виникли між ними. В даному випадку зобов'язання виникло на підставі рішення суду і питання стоїть стосовно його виконання, так як воно вже є вирішеним.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності порушення публічного порядку вказаним рішенням іноземного суду також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції. Представники «БІ ЕНД ПІ ЛТД» посилаються на те, що рішення іноземного суду було прийнято на підставі експертного висновку поданого Міністерством юстиції України і такі неправомірні дії Міністерства оскаржуються в адміністративному суді. З наведеного вбачається, що по-перше, ними фактично висловлюється незгода з ухваленим іноземним судом рішенням, що є неприпустимим. А по-друге, саме по собі звернення до суду не свідчить про порушене право та/або неправомірність суб'єкта владних повноважень. А на час ухвалення судового рішення національним місцевим судом та при здійсненні його перевірки апеляційним судом, відсутнє судове рішення про визнання дій Міністерства юстиції України такими, що порушують публічний порядок.

Суд погоджується з тезою представників боржника, що процедура визнання та виконання рішення міжнародного арбітражу як невід'ємні частини судового процесу, в тому числі на території України, повинна відповідати принципам, закладеним як у міжнародному, так і національному праві, які визначають процес виконання рішення як суверенне право держави у відповідності до національного законодавства тієї країни, де заявник має намір здійснити таке виконання. З огляду на вищезазначене очевидним є той факт, що процедура виконання рішення іноземного суду є складовою частиною процесу у справі, невід'ємною стадією правосуддя, якою завершується розгляд і забезпечується право на судовий розгляд, до складу якого входить і принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, в порядку ст. 212 ЦПК України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання держави Україна в особі Міністерства юстиції України, про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного арбітражного рішення, де боржником визнано Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕНД ПІ ЛТД» - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 23.03.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді