У Х В А Л А

"22" листопада 2016 р.

Суддя Рівненського міського суду Галінська В.В. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 31 серпня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

21 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечененя позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме автомобіль Меrcedes-Веnz, 2000 року випуску, що належить ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення; направити до Дніпропетровської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства Юстиції України (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Чернишевського, 32 заяву про реєстрацію обтяжень на рухоме майно, а саме автомобіль Меrcedes-Веnz, 2000 року випуску, що належить ОСОБА_1; обмежити ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов"язань; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб назва органу видачу відповідачу паспорта/проїзного документа; адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заході щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов"язань.

Суд дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.Перелік видів забезпечення позову визначено ст. 152 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення у ст.152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

В цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.151-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151-153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов"язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" передбачено можливість тимчасового обмеження у виїзді з України, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші неврегульовані зобов"язання - до виконання зобов"язань, або розв"язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов"язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом цього пункту можливість обмеження у виїзді не пов"язується з розглядом цивільних справ, а передбачається така можливість для громадян суб"єктів цивільних відносин, які мають неврегульовані відносини до судового розгляду.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" у зв"язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України").

Крім того, позивач просить накласти арешт на рухоме майно, а саме автомобіль Меrcedes-Веnz, 2000 року випуску, що належить ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення, проте позивачем не надано жодних доказів, щодо підтвердження права власності ОСОБА_1 на автомобіль Меrcedes-Веnz, 2000 року випуску.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.151-153 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -