Справа № 459/254/16 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4414/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 з участю третьої особи відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 травня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 з участю третьої особи відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 27 травня 2005 року з моменту укладення договору застави, а постанови про накладення арешту були винесені 26 липня 2010 року, 31 травня 2010 року, 21 серпня 2009 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Вказує, що станом на 20.11.2015р. заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» складає 41 588 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави. Вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, проте позивач не є власником чи володільцем арештованого майна, а лише іпотекодержателем.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звільнення з-під арешту квартири загальною площею 29,90 кв.м., яка розташована за адресою: Львівська область, Червоноград, вул. Клюсівська, 13/43, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Судом установлено, що 27.05.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CGHOGK00240176, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 9811,00 доларів США.

Цього ж дня із метою забезпечення виконання зобов»язаннь за вказаним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки квартири, згідно з умовами якого банку було передано в іпотеку квартиру загальною площею 29,9 кв.м., яка розташована за адресою: Львівська область м.Червоноград вул. Клюсівська, 13/43, що належить на праві власності ОСОБА_2. Сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 45 597,00 грн (п.10 договору).

У той же час 26.07.2010 року ВДВС Сокальського районного управління юстиції відповідно до № 10074657 зареєстровано реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» арешт на все майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.9 зв).

31.05.2010 року ВДВС Сокальського районного управління юстиції відповідно до № 9879779 зареєстровано реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» арешт на все майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2Я.(а.с.9).

21.08.2009 року ВДВС Сокальського районного управління юстиції відповідно до № 8989504 зареєстровано реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» арешт на все майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2Я.(а.с.8).

Згідно із ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29.12.2009 року у справі № 2-1240/2009, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13.01.2014 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27.05.2005 року в розмірі 79995,28 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру № 43 загальною площею 29,9 кв.м, житловою площею 15,5 кв.м, яка знаходиться в м.Червонограді Львівської області по вул.. Клюсівська, 13, що належить ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з отримання витягу Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.69-71).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом.

Відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 та ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Із матеріалів справи вбачається, що у ПАТ КБ «Приватбанк» право застави виникло з 27.05.2005 року. Разом з тим арешт та заборону відчуження спірного майна було накладено пізніше - 26.07.2010 року, 31.05.2010 року, 21.08.2009 року.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що на користь стягувача, який не є заставодержателем, були ухвалені судові рішення раніше, ніж у позивача виникло право застави, а також відсутні докази того, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника перед заставодержателем.

Відповідно до п.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Проте державний виконавець не виконав вимог ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює особливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Таким чином, накладені державними виконавцями арешти на майно, до складу якого входить і майно, яке є предметом іпотеки, порушує права позивача як іпотекодержателя, оскільки зареєстроване 11.06.2005 року у Державному реєстрі іпотек за ПАТ КБ «Приватбанк» обтяження на належне боржнику ОСОБА_2 нерухоме майно (а.с.96) має вищий пріоритет над іншими обтяженнями щодо останнього, а позивач заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іншого кредитора.

Накладений арешт унеможливлює здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» задоволення своїх грошових вимог за рахунок предмета іпотеки.

Право заставодержателя звернутися до суду позовом про зняття арешту із заставленого майна передбачено ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог ч.1 ст. 309 ЦПК України, залишатись в законні силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 з участю третьої особи відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту, зареєстрованого реєстраційним номером обтяження № 10074657 реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» від 26 липня 2010 року, заявник відділ державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції майно, а саме квартиру загальною площею 29,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Звільнити з-під арешту, зареєстрованого реєстраційним номером обтяження № 9879779 реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» від 31 травня 2010 року, заявник відділ державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції майно, а саме квартиру загальною площею 29,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Звільнити з-під арешту, зареєстрованого реєстраційним номером обтяження № 8989504 реєстратором Львівська філія ДП «Інформаційний центр» від 21 серпня 2009 року, заявник відділ державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції майно, а саме квартиру загальною площею 29,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1378 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: