Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/1532/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Справа № 22- ц/778/4493/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживачів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між нею і відповідачем було укладено договір на виготовлення кухонних меблів, за яким нею було сплачено 34067,00 гривень. Під час встановлення меблів вона помітила в останній безліч дефектів, про які вона неодноразово повідомляла як самого відповідача, так і його представників. Ці дефекти утворилися від низького професійного рівня і недостатньої кваліфікації представників відповідача, які брали участь у виготовленні і при монтажі меблів. А загалом виготовленні меблі не відповідали замовленню. На звернення позивача відповідач з великим запізненням намагався виправити недоліки меблів, але по суті вони виправлені не були.

На пропозицію позивача щодо проведення експертизи задля визначення якості виготовлених меблів відповідач відмовив. У звязку із цим, нею за власні кошти була проведена експертиза, за результатами якої було встановлено, що кухонний гарнітур має суттєві виробничі дефекти, зовнішній вигляд, розмір і комплектація даного товару не відповідають вимогам Договору та нормам Державного стандарту України 4414:2005 «Меблі за індивідуальними замовленнями. Загальні технічні умови».

Оскільки позивач тривалий час не може користуватися своїм житлом у повній мірі, довгий час витрачала на відстоювання своїх прав, її взаємовідносини у власній родині погіршилися і вона зазнала моральних страждань, був порушений нормальний життєвий уклад через неможливість приймати близьких родичів на родинні свята у себе в квартирі.

На підставі викладеного, позивач просила суд розірвати договір на виготовлення кухонних меблів, стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 34067,00 сплачених за договором, стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1200,00 гривень в рахунок відшкодування витрат на незалежну експертизу, стягнути з відповідача 4000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. 07 жовтня 2015 року позивачем також була висунута додаткова вимога щодо відшкодування на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 гривень.

17 серпня 2016 року позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог за якою вона просить суд додатково стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 33599,06 гривень і 3% річних у розмірі 1954 гривні, а також судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 2227,20 гривень.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_5, на користь ОСОБА_6, в рахунок відшкодування сплачених за договором коштів грошову суму у розмірі 34067 (тридцять чотири тисячі шістдесят сім) гривень 00 копійок, а також витрат за проведення експертного дослідження на замовлення ОСОБА_6 грошову суму у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок сплачених за договором грошових коштів, та понесенні судові витрат на правову допомогу грошову суму у розмірі 3812 (три тисячі вісімсот дванадцять) гривень 57 копійок, а також понесенні судові витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи грошову суму у розмірі 2227 (дві тисячі двісті двадцять сім) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду ФОП ОСОБА_5, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2014 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 і ОСОБА_6 був укладений договір-замовлення №378 на виготовлення меблів по індивідуальному замовленню. До договору додається специфікація і ескіз (том 1 а.с. 7-17).

За заказом №379 від 15 червня 2014 року ОСОБА_6 було також замовлено мийку та сифон як елемент кухонних меблів (том 1 а.с. 21).

Загалом ОСОБА_6 на виконання договірних взаємовідносин було сплачено на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_5 грошову суму у розмірі 34067 гривень (том 1 а.с.33-34).

Згідно з актом виконаних робіт № 378 роботи по монтажу меблів виконані 15 серпня 2014 року з певними зауваженнями ОСОБА_6 (том 1 а.с. 18).

У звязку із наявністю зауважень до виготовлених меблів ОСОБА_6 12 вересня 2014 року була подана заява до фізичної особи підприємця ОСОБА_5 (том 1 а.с. 36) та 29 жовтня 2014 року скарга в інспекцію із захисту прав споживачів в Запорізькій області (том 1 а.с. 45-48).

Згідно з дослідженням спеціаліста № 047/19.02.2014 від 25.09.2014 року, проведеного на замовлення ОСОБА_6, надані для дослідження меблі для кухні, виготовлені за індивідуальним замовленням фізичної особи підприємця ОСОБА_5 за Договором-замовленням № 378 від 15 червня 2014 року, мають істотні виробничі дефекти, за наявності яких меблі не відповідають вимогам нормативних документів, що діють на території України (том 1 а.с.23-28).

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7, яка проводила дослідження №047/19.02.2014 від 25.09.2014 року, підтвердила висновки проведеного нею дослідження, також додатково пояснила, усі недоліки меблів можна усунути, але це буде потребувати багато часу, в цілому меблі можна використовувати за призначенням, але в подальшому попадання вологи на неї призведе до розбухання певних її частин.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №5605-15 від 20.05.2016 року встановлені кухонні меблі не відповідають вимогам стандартів, технічних умов, що предявляються до кухонних меблів, що виготовляються на індивідуальне замовлення та умовам Договору № 378 від 15.06.2014 року. Виявлені недоліки повязані з недодержанням технології виробництва, а саме дефектами зборки кухонних меблів виготовлених на індивідуальне замовлення. Виявлені недоліки є істотними у відповідність до чинних нормативних документів, при певних відповідних умовах є такими, що усуваються, але в цілому не роблять неможливим використання кухонних меблів за їх призначенням (том 1 а.с.207-214).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, а у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Право споживача на належну якість продукції гарантовано також і ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів».

Належною якістю товару, роботи або послуги вважається така властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем (п. 13 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

За п. 1 абз. 2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Згідно з п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Враховуючи зазначені вірно встановлені судом попередньої інстанції обставини справи, та вказані вимоги законодавства, суд вірно задовольнив позов.

Суд попередньої інстанції також вірно зазначив, що результати проведеного експертного дослідження №5605-15 від 20.05.2016 року повністю спростовують твердження відповідача та його представника про належну якість виготовлених фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_6 кухонних меблів і відсутність в неї істотних недоліків і ці результати нічим не спростовані в тому числі і під час апеляційного розгляду.

Посилання у скарзі на те, що позивач не довів, що вказані недоліки є істотними спростовуються, окрім іншого, вказаним висновком судово-товарознавчої експертизи №5605-15 від 20.05.2016 року, який відповідачем, як зазначено, не спростовано.

Не погоджуючись з висновком судової експертизи, відповідач в свою чергу не надав суду доказів, що вказані недоліки відсутні чи вони не є істотними.

Посилання у скарзі на те, що позивач не довів, що вказані недоліки є істотними бо їх можливо усунути на протязі 14 днів є безпідставними. Так, відповідно до встановлених судом обставин справи, після звернення позивачки до відповідача він зазначені недоліки не усунув до цього часу, що саме і призвело її до звернення з позовом до суду. Окрім цього, відповідач не довів, що він має технічну можливість усунути вказані експертом недоліки товару в зазначений законом термін.

Доводи апеляційної скарги: про усунення ним недоліків про які було заявлено позивачем; про порушення умов договору позивачем; про базування висновку спеціаліста №407 виключно на припущеннях; про можливе навмисне пошкодження позивачем меблів на час проведення експертизи; про невірність висновків судового експерта та про їх хибність; про порушення процесуального законодавства при призначенні судом експертизи; про невірне застосування судом норм матеріального законодавства - зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався відповідач в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: