АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2875/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3161/16Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С. Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О. Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року по справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року позовні вимоги ОКВПТГ "Лубнитеплоенерго" задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за опалення місць загального користування багатоквартирного будинку за період з жовтня 2012 року по червень 2015 року включно в сумі 800 грн. 48 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» судовий збір у розмірі 393 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового про відмову у позові.

Апеляційний суд,перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

За змістом п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та є власниками квартири № 3 в багатоквартирному будинку по пров. вул. Гвардійської (Червоноармійської), 33 в м. Лубнах Полтавської області( а.с.6, 58).

Також встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири, але останні в квартирі не проживають тривалий час і взагалі знаходяться за межами України, що підтверджується актом вуличного комітету від 03.11.2016 року ( а.с.59).

Вищевказана квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із облаштуванням автономного джерела тепло забезпечення, що підтверджується актом про відключення квартири від внутрішнього будинкових мереж ЦО і ГВП ( а.с.12).

Позивачем було проведено розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку при відключенні окремих квартир від системи централізованого опалення.

Задовольняючи позов частково місцевий суд виходив з того, що відповідачі у період з жовтня 2009 року по квітень 2015 року включно не проводить оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з грудня 2008 року по травень 2015 року.

Проте, погодиться з таким висновком місцевого суду не можна, оскільки він дійшов його у наслідок неправильного застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власниками квартири у двох - або багатоквартирному будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира № 3 по пров. вул. Гвардійської (Червоноармійської), 33 в м. Лубнах Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.06.1996 року ( а.с.58).

За таких обставин, усі співвласники мають бути залучені до участі в справі в якості співвідповідачів. оскільки рішення суду безпосередньо впливає на їх майнові права і обов`язки.

Між тим, зазначені співвласники або їх правонаступники до участі у справі в якості відповідачів не залучені.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки апелянт являється учасником бойових дій, інвалідом війни 2 групи, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС та він має 100% знижку плати за комунальні послуги, в тому числі і за послуги опалень місць загального користування будинку не ґрунтується на чинному законодавстві.

Відповідно до п. 5 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до опалювальної площі житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, не входить площа місць загального користування багатоквартирного будинку. Таким чином, надання пільг з оплати послуг централізованого опалення місць загального користування нормативно-правовими актами не передбачено.

Відповідно до ст. ст. 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також сплачувати житлово-комунальні послуги у строки визначені договором або законом. Виконавець, в свою чергу, зобов'язаний надавати послуги вчасно та відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору.

Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати ці послуги передбачений також п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою КМУ від 08.10.1992 №572, з послідуючими змінами.

Отже, укладення такого договору є обов'язковим для відповідача, а його відсутність не може бути підставою для несплати за отримані житлово-комунальні послуги. Таким чином колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність між сторонами у справі відповідного договору.

Отже, не встановлення дійсних обставин справи і учасників спору та вирішення питання без залучення до справи належних відповідачів є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п., 309 ч.1 п.4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні позову Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування будинку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : О. Ю. КУЗНЄЦОВА

ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ