АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7487/16 Справа № 201/5179/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Свистунової О.В.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2016 року про часткове скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, грошових коштів та витрат, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, грошових коштів та витрат, одночасно подавши заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволена. Накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача, а саме на майно, яке розташоване в АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2015 року в ухвалі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року виправлено описку та вірно вказано адресу обєкту, стосовно якого були вжиті заходи забезпечення позову, м.Дніпропетровськ вул.Р.Люксембург,29.

Черговою ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2016 року заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про часткове скасування заходів позову задоволені, частково скасовані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року, у вигляді накладання арешту на нерухоме майно, розташоване в м.Дніпропетровську по вул. Р.Люксембург,29.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2016 року про часткове скасування заходів забезпечення позову скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, грошових коштів та витрат.

Разом з позовом позивачем була подана заява про забезпечення її позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 та розташоване у АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року заява про забезпечення позову задоволена, накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача, а саме на майно, яке розташоване в АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 травня 2015 року в ухвалі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2015 року виправлено описку та вірно вказано адресу обєкту, стосовно якого були вжиті заходи забезпечення позову, м.Дніпропетровськ вул.Р.Люксембург,29.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 цього Кодексу види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року №9 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (п.4).

Ухвала про забезпечення позову постановлюється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п.7).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 борг за договором позики у загальній сумі 2.415 385 грн.

11 липня 2016 року ОСОБА_3 на рішення суду подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Суд може одночасно з прийняттям рішення або після того постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову (ч.6 ст.154 ЦПК України).

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Закон повязує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики.

Колегія суддів наголошує на тому, що 1/2 частина нерухомого майна, на яке було накладено арешт в рамках забезпечення позову, а саме земельна ділянка та домоволодіння в м.Дніпропетровськ по вул.Р.Люксембург,29 належить ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування від 23 жовтня 2013 року (т.1 а.с.71-72,73,78-79,80), а інша 1/2 частина цього майна належить ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 10 жовтня 2005 року (т.1 а.с.244-246,247,248-250).

Зважаючи на те, що на теперішній час майно не належить відповідачу та вибуло з його володіння на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 січня 2011 року, яке чинне на наданий час, (т.1 а.с.74-77), оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам норм матеріального й процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Крім того, відповідачу ОСОБА_3 належала 1/2 частина майна, а не все спірне майно.

Доводи апелянта щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову не доводять в достатній мірі того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду саме стосовно стягнення заборгованості за договором позики.

Посилання апелянта на те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, колегія суддів не вважає такими, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвала Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська про забезпечення позову від 13 травня 2015 року скасована лише в частині нерухомого майна у м.Дніпропетровськ вул.Р.Люксембург, 29, яке не належить відповідачу ОСОБА_3, в той час коли арешт грошових коштів в межах суми, заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, залишається в силі.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що заяви про часткове скасування заходів забезпечення позову розглядалися три рази, в той час коли згідно з ч.1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому немає підстав для скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 червня 2016 року про часткове скасування заходів забезпечення позову, якою частково скасовані заходи забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року про часткове скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6