Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Леванчука А.О., Маляренка А.В.,Мостової Г.І., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державної казначейської служби України, територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, ОСОБА_7 про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив:

− визнати факт зловживання відповідачами своїми службовими повноваженнями за обставинами незаконного бездоказового зберігання і володіння чужим майном (двома друкарськими машинками), вилученими із власності підсудного ОСОБА_6 в ході незаконного обшуку та відмови повернути їх у власність ОСОБА_6

− присікти незаконні дії відповідачів за фактом незаконної відмови звернення у власність виправданого ОСОБА_6 двох друкарських машинок із архіву речових доказів Токмацького районного суду Запорізької області з 02 лютого 2007 року;

− зобов'язати відповідачів примусово виконати вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 лютого 2007 року справа № 1-16/07;

− стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальну шкоду (вартість двох друкарських машинок) в розмірі 12 800 грн та моральну шкоду 100 000 грн виправданому ОСОБА_6 внаслідок неповернення та привласнення відповідачами чужого майна (двох друкарських машинок) під час зберігання їх в якості речових доказів в архіві Токмацького районного суду Запорізької області з 02 лютого 2007 року.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Запорізької області від 29 жовтня 2015 року, відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати постановлені у справі ухвали, справу передати для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що розгляд справ з таким суб'єктним складом та суттю правовідносин не віднесено до компетенції цивільного суду.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Приймаючи оскаржувані ухвали, суди виходили з того, що жодна із заявлених вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції − це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 червня 2013 року у справі № 21−124а13 згідно з ч. 4 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За змістом ст. 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальними судами вирішуються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ст. ст. 3, 15 ЦПК України).

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, зробив правильний висновок про застосування до вказаних правовідносин п. 1 ч. 2 ст.122 ЦПК України, правильно встановив, що спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи судами не були порушені норми процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновків суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно з п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: А.О. Леванчук А.В. Маляренко Г.І. Мостова О.В. Ступак