РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області. В позовній заяві позивач вказує, що 19 червня 2015 року померла його мати ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. 25 квітня 2013 року ОСОБА_4 на імя позивача склала заповіт, яким заповідала йому все належне їй майно. ОСОБА_1 єдиний спадкоємець, інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку немає. Позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини по приватного нотаріуса ОСОБА_3, де була заведена спадкова справа №23/2015 від 09 вересня 2015 року. В червні місяці ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено керуючись тим, що у нього був відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Вищевказаний будинок належав ОСОБА_4, згідно довідки про реєстрацію будинку в погосподарській книзі №4 ,особовий рахунок 0379-1, виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області від 16 червня 2016 року за №1672. З рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів Запорізької області від 17 жовтня 1990 року за №196 та архівного витягу з додатком до нього, вбачається, що саме за ОСОБА_4 обліковувався вищевказаний житловий будинок та саме за нею визнається право власності на підставі вищевказаного рішення про реєстрацію житлового фонду. Згідно записів в шнуровій книзі саме ОСОБА_4 належала і земельна ділянка на якій розташований будинок. Згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області від 18 лютого 2016 року за №1 «Про найменування та перейменування вулиць в населених пунктах ОСОБА_2 сільради Василівського району Запорізької області», вулиця Леніна була перейменована на вулицю Центральну. Тому на сьогодні за проханням позивача виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, що розташований в с. Орлянське Василівського району Запорізької області по вул. Центральна б.31. Ціна позову визначена згідно оцінювального акту в сумі 106649 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить суд задовольнити позов за підставами, що викладені ним у письмовій формі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2015 року померла його мати ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 квітня 2013 року ОСОБА_4 на імя позивача склала заповіт, яким заповідала йому все належне їй майно. ОСОБА_1 єдиний спадкоємець, інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку немає. Позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини по приватного нотаріуса ОСОБА_3, де була заведена спадкова справа №23/2015 від 09 вересня 2015 року.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

В червні місяці ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено керуючись тим, що у нього був відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Згідно записів в шнуровій книзі саме ОСОБА_4 належала і земельна ділянка на якій розташований будинок.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вищевказаний будинок належав ОСОБА_4, згідно довідки про реєстрацію будинку в погосподарській книзі №4 ,особовий рахунок 0379-1, виданої ОСОБА_2 сільською радою Василівського району Запорізької області від 16 червня 2016 року за №1672.

З рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів Запорізької області від 17 жовтня 1990 року за №196 та архівного витягу з додатком до нього, вбачається, що саме за ОСОБА_4 обліковувався вищевказаний житловий будинок та саме за нею визнається право власності на підставі вищевказаного рішення про реєстрацію житлового фонду.

Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Враховуючи, що позивачка не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно рішення ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області від 18 лютого 2016 року за №1 «Про найменування та перейменування вулиць в населених пунктах ОСОБА_2 сільради Василівського району Запорізької області», вулиця Леніна була перейменована на вулицю Центральну. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування вказаного житлового будинку обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А, гараж Б, сарай В, сарай Г, сарай Д, сарай Є, літню кухню Ж, погріб З, огорожу №1, що розташовані за адресою: Запорізька область Василівський район с. Орлянське вул. Центральна б.31, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 19 червня 2015 року ОСОБА_4.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик