У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Савченко В.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Державної служби інтелектуальної власності України, Державної фіскальної служби України про визнання патенту на промисловий зразок недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона як суб'єкт підприємницької діяльності планувала укласти договори з вітчизняними виробниками лікарських засобів на поставку їм пробок гумових іноземних виробників, що мали бути ввезені з-за кордону та підлягали митному оформленню.

Вважала, що існували перешкоди у здійсненні такої підприємницької діяльності, оскільки Державною митною службою України, правонаступником якої є Державна фіскальна служба України, 12 жовтня 2012 року за № 534 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності включено промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований 25 січня 2012 року за ОСОБА_4

Зазначала про те, що наявність такого патенту призводить до неможливості своєчасного митного оформлення товарів, необхідності доводити відсутність порушення прав власника патенту та промисловий зразок не є новим відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 ЦК України, видано з порушенням Закону України «Про охорону прав на промислові зразки», він не відповідає умовам патентоспроможності.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила визнати недійсним патент на промисловий зразок НОМЕР_1 від 25 січня 2012 року «ІНФОРМАЦІЯ_1», виданий Державною службою інтелектуальної власності України ОСОБА_4; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до державного реєстру патентів України на промислові зразки та здійснити відповідну кваліфікацію; зобов'язати Державну фіскальну службу України внести відповідні зміни до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності шляхом виключення з нього вищевказаного промислового зразка.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним повністю патент України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований 25 січня 2012 року за ОСОБА_4

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсним патенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрований 25 січня 2012 року за ОСОБА_4 та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року рішення районного судускасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності сукупність суттєвих ознак промислового зразка за спірним патентом України від 25 січня 2012 року стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки на його реєстрацію, а тому суд вважав, що він не є новим і немає ознак патентоспроможності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, виходив із того, що не з'ясовано чим підтверджується права позивача використовувати у своїй господарській діяльності об'єкти права інтелектуальної власності відповідача, та яке саме право позивачки порушено. Крім того, вказував про те, що висновок експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 15 червня 2015 року виконано одним і тим же експертом, що і висновок експертизи від 5 лютого 2015 року, виконаний на замовлення позивача, що порушує вимоги ч. 2 ст. 150 ЦПК України.

Протеповністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 25 січня 2012 року зареєстровано патент України на промисловий зразок НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявою ОСОБА_4, який став власником патенту.

ОСОБА_3 вказувала, що як суб'єкт підприємницької діяльності планувала укласти договори з вітчизняними виробниками лікарських засобів на поставку їм пробок гумових іноземних виробників, що мали бути ввезені з-за кордону та підлягали митному оформленню.

Вважала, що існували перешкоди у здійсненні такої підприємницької діяльності, оскільки Державною митною службою України, правонаступником якої є Державна фіскальна служба України, 12 жовтня 2012 року за № 534 до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності включено вищевказаний промисловий зразок.

ОСОБА_3 зазначала про те, що спірний промисловий зразок не є новим відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 ЦК України, а згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом.

Відмовляючи в позові з тих підстав, що права позивачки не порушені, апеляційний суд не звернув уваги на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що особа, права чи інтереси якої порушено видачею патенту, може у судовому порядку оскаржити його. При цьому позивачка посилалась на порушення її прав тим, що здійснює підприємницьку діяльність і наявність оспореного нею промислового зразка їй чиняться перешкоди.

Судом установлено, що відповідно до висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 15 червня 2015 року у матеріалах справи містяться відомості, згідно з якими сукупність суттєвих ознак промислового зразка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 від 25 січня 2012 року стала загальнодоступною у світі до дати подання заяви на реєстрацію, а саме до 20 грудня 2011 року. Отже, позивачка посилалася на вищевказане та зазначала, що відповідачем порушено її інтереси як суб'єкта підприємницької діяльності, а промисловий зразок не є новим і не відповідає умовам патентоспроможності.

Крім того, за ОСОБА_4 зареєстровано у митному реєстрі об'єктів прав інтелектуальної власності декілька промислових зразків, а саме два промислових зразка «Пробка гумова для закупорювання флаконів» від 25 січня 2012 року.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 303, 316 ЦПК України не звернув уваги на те, що, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 150 ЦПК України в якому зазначено про те, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам), проте повторна експертиза призначається, коли є сумнів у висновку експерта або наявність фактів, які вказують на істотне порушення процесуальних норм при призначенні експертизи.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України апеляційний суд на наведені положення закону уваги не звернув та дійшов до передчасного висновку про порушення ч. 2 ст. 150 ЦПК України, оскільки у разі наявності сумніву щодо висновку експерта, суд відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 27 ЦПК України роз'яснює сторонам право заявити клопотання про проведення повторної експертизи, спростувати відомості в первинній експертизі тощо. Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що висновок експерта від 5 лютого 2015 року виконаний не на підставі ухвали суду, а тому згідно з вимогами ЦПК України оцінюється за правилами письмового доказу.

Отже, рішення апеляційного суду основане на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦРК України.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

В.О.Савченко

В.А.Черненко