Справа № 2/243/1853/2016
24 червня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого Кривошеєва Д.А.
При секретарі Головкіної Н.А.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька,
У Слов'янський міськрайонний суд звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, і просить: надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за межі України, спеціальної візи та інших документів, що необхідні для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди її батька відповідача ОСОБА_2, та на тимчасовий виїзд дитини до м. Горлівка, Донецької області, без згоди її батька відповідача ОСОБА_2, строком на три роки.
Позивачка обґрунтовує заявлені вимоги тим, що: раніш з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі і від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. 4 липня 2013 року рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 8 січня 2014 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з нею як з матірю. У звязку з проведенням антитерористичної операції вона разом з дочкою була змушена виїхати з м. Горлівка Донецької області і на теперішній час проживає у м. Києві, а відповідач проживає окремо у м. Горлівка, Донецької області. Також у місті Горлівка Донецької області залишились проживати її батьки (дідусь та бабуся її дочки) ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому існує потреба періодично відвідувати близьких родичів та виїжджати до міста реєстрації. Так як м. Горлівка Донецької області розташовано в районі проведення антитерористичної операції, що проходить у Донецькій та Луганській областях, на неконтрольованій органами державної влади території, то їй потрібен відповідний дозвіл.
Крім того, вона неодноразово зверталась до відповідача з метою отримання необхідних документів для виїзду за кордон. Однак відповідач своєї згоди не надає, та безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. У звязку з викладеним вона просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги.
Позивачка у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином судовими повістками. Надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягаючи на задоволенні позовних вимогах у повному обсягу.
Відповідач будучи повідомлений про слухання даної справи у порядку ст. 74 ч. 9 ЦПК України, через оголошення у пресі, без поважних причин у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у його відсутність, відповідач до суду не звертався, у звязку з чим ухвалою суду від 24 червня 2016 року суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька, не підлягає задоволенню.
Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що:
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 раніш перебували між собою у зареєстрованому шлюбі.
Від спільного шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
4 липня 2013 року рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка Донецької області, шлюб між сторонами розірвано.
Рішенням Центрально-міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 8 січня 2014 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - разом з матірю ОСОБА_1.

Відповідно довідки № НОМЕР_1 від 15 жовтня 2014 року виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Соломянського району м. Києва, слідує, що: ОСОБА_1 взята на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, яка раніш постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, і перемістилася до АДРЕСА_1.

Позивачкою зазначено, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, його останнє відомо місто проживання розташовано за адресою: Донецька область м. Горлівка, вулиця Готвальда будинок 52.

На теперішній час на території Донецької і Луганської областей проводиться антитерористична операція, а м. Горлівка Донецької області знаходиться в районі бойових зіткнень, на неконтрольованій органами державної влади території.

При вирішенні даного позову суд виходить з наступного:

Частинами 2, 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягнула чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктами 2,4,18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1995 року, передбачено оформлення проїзного документа дитини на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За наявності заперечень одного із батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до статей 7, 15 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Як було вище вказано, на теперішній час м. Горлівка Донецької області знаходиться на неконтрольованій органами державної влади території, безпосередньо на лінії зіткнення.

Багаторазові перетинання лінії зіткнення, створюють загрозу для життя та здоровя дитини, наражають її на небезпеку, що є неприпустимим. Такій дозвіл суперечить ст. 3 Конвенції «Про права дітей», в якій зазначено, що: держава забезпечує дитині захист та піклування.

У звязку з чим суд вважає, що вимоги позивачки щодо надати їй дозволу на періодичне перетинання через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції з її неповнолітньою дочкою, не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню.

Законом України «Про порядок виїзду з України, та вїзду в Україну» передбачає надання дозволу на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням початку й закінчення.

Проте позивачка обґрунтовуючи свої вимоги зазначила лише намір на виїзд у майбутньому за межі України, при цьому не зазначає країну, термін перебування, мету, тощо.

Також позивачкою не надано будь-яких доказів того, що вона зверталась до відповідача з питанням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Приймаючи до уваги що законодавством не передбачено вирішення спору на майбутнє, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо надання їй дозволу на періодичний виїзд за межі України з неповнолітньою дочкою, без згоди батька дитини, також не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, у задоволенні заявлених нею позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ЦК України, Конвенцією «Про права дітей» від 20.11.1989 року, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N57, ст. ст. 10, 11, 60, 212 214, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги через Словянський міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчий кімнаті.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

ОСОБА_6