_______________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2191/16-ц
Провадження № 2/520/2260/16
УХВАЛА

23.06.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа №520/2191/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти за розпискою в сумі 255000 гривень 00 копійок, три відсотки річних в сумі 5737 гривень 50 копійок, інфляційні витрати в сумі 13770 гривень 00 копійок, що у загальному розмірі становить 274507 гривень 50 копійок, а також суму сплаченого судового збору в сумі 2745 гривень 10 копійок.

22 червня 2016 року до Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки, відповідачеві належить майно, а саме квартира №45 у місті Одесі, по проспекту Маршала Жукова, 14г. Відповідно до вказаної довідки, 11.06.2008 року за відповідачем було зареєстровано право власності на 1/3 частку вказаної квартири (приватна спільна часткова) на підставі свідоцтва про право власності, та 24.06.2008 року за відповідачем було зареєстровано право власності на 2/3 частки вказаної квартири (приватна спільна часткова) на підставі договору дарування. Враховуючи, що відповідач не має іншого майна, а також не має постійних джерел доходу, позивач має підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитися даною квартирою та відчужувати її на користь невідомих осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, а саме стягнення грошових коштів, сума яких є досить суттєвою. Крім того позивач у заяві також стверджує, що відповідно до інформаційної довідки, вищевказана квартира є предметом іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти будь які дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Позивачем у позовній заяві визначено ціну позову у розмірі 274507 гривень 50 копійок.

Згідно з наданою до суду інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності, та 2/3 частки вказаної квартири на підставі договору дарування.

Вказані Реєстри містять інформацію, що 22.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано тип обтяження на квартиру АДРЕСА_1 заборона на нерухоме майно, іпотека; підстава обтяження - іпотечний договір, реєстровий номер 3705, 22.07.2008 року, заборона №390; іпотекодавець ОСОБА_2, який є боржником за основним зобовязанням; розмір основного зобовязання 60000 доларів США; строк виконання встановлено по 22.07.2023 року.

Зазначаємо, що у відповідності до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Метою вчинення вказаних процесуальних дій є забезпечення можливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи, що на підставі іпотечного договору,реєстровий номер 3705, 22.07.2008 року, заборона №390, обєкт нерухомості - квартира АДРЕСА_1, знаходиться в іпотеці, під обтяженням, забороною, у суду немає підстав забезпечувати позов шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії відносно вищевказаної квартири, яка знаходиться під обтяженням, оскільки це порушить права та інтереси іпотекодержателя, у звязку з чим, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий Калініченко Л. В.