У Х В А Л А

судового засідання

"02" грудня 2016 р. Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В порядку забезпечення позову просить, накласти арешт на транспортні засоби: автомобіль марки Toyota Supra, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2; автомобіль марки Кіа Cerato, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобіль марки Renault, 2007 року випуску; автомобіль марки SAMAND LX, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_5, державний реєстраційний номер 05СС5927; автомобіль марки Mitsubishi Lancer 2.0, номер кузова НОМЕР_6, державний реєстраційний номер 05ВР7418; автомобіль марки Lexus GS 350, 2012 року випуску; вантажний автомобіль марки ЗИЛ 431412, паливо цистерна, 1987 року випуску; вантажний автомобіль марки МАЗ 642208, сідловий тягач, 2006 року випуску; автомобіль марки УАЗ 3909, 2006 року випуску; напівпричіп платформа МАЗ 9397,1987 року випуску. Просить накласти арешт на грошові кошти, які наявні, на усіх банківських рахунках відповідача - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7). Мотивуючи тим, що відповідач - ОСОБА_2, маючи можливість вільно розпоряджатись належним сторонам на праві спільної сумісної власності майном, поступово намагається позбутися вищенаведених транспортних засобів, а також приховати спільні грошові кошти, така поведінка відповідача очевидно свідчить про ризик утруднення виконання рішення суду в майбутньому, обраний захід забезпечення позову, а саме накладення арешту є співмірним та відповідає заявленим позовним вимогам, а відтак, просить заяву про забезпечення позову задоволити,

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання». При цьому, серед способів захисту порушеного права стаття 16 Цивільного кодексу України, серед іншого, визначає такий спосіб захисту, як визнання права.

Преамбула Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 (надалі - «Постанова Пленуму №9») визначає забезпечення позову як «сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог».

При цьому, згідно частини 3 вказаної статті, «забезпечення позову допускається на будь- якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму №9, «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України, «види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами». Аналогічні по своєму змісту положення містить і Постанова Пленуму №9.

В даному випадку заходи забезпечення позову, що заявлені позивачкою є не співмірними з її позовними вимогами.

Згідно ч.З ст.210 ЦПК України, якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно, із частиною 1 статті 190 Цивільного кодексу України, «майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки».

Відповідно до Постанови Пленуму №8, «точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Оглянувши матеріали справи, враховуючи позовні вимоги та враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а відтак така до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК, суд -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом накладення арешту: на транспортні засоби: автомобіль марки Toyota Supra, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2; автомобіль марки Кіа Cerato, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, державний реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобіль марки Renault, 2007 року випуску; автомобіль марки SAMAND LX, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_5, державний реєстраційний номер 05СС5927; автомобіль марки Mitsubishi Lancer 2.0, номер кузова НОМЕР_6, державний реєстраційний номер 05ВР7418; автомобіль марки Lexus GS 350, 2012 року випуску; вантажний автомобіль марки ЗИЛ 431412, паливо цистерна, 1987 року випуску; вантажний автомобіль марки МАЗ 642208, сідловий тягач, 2006 року випуску; автомобіль марки УАЗ 3909, 2006 року випуску; напівпричіп платформа МАЗ 9397,1987 року випуску, на грошові кошти, які наявні на усіх банківських рахунках відповідача - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя Мартьянова С.М.