ун. № 759/6242/13-ц
пр. № 2-др/759/22/16
24 червня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва
в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.
при секретарі Євфіменко К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея» - Дроздовського Л.П. про винесення додаткового рішення, суд,-
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2016р. відмовлено в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Київської міської Ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея», треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, Комунальне підприємство «РЕО-10» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея» - Дроздовський Л.П. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в справі, посилаючись на те, що не було вирішено питнання про розподіл судових витрат пов'язаних з оплатою ТОВ «Галатея» правової допомоги в розмірі 5 000грн.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала.

Позивачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (чинною на час звернення) витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно роз'яснень у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

У п. 48 вищевказаної Постанови зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Судом встановлено, що 09.11.2015 року ТОВ «Галатея» видало довіреність на ім.'я Дроздовського Л.П. та/або ОСОБА_7 та/або ОСОБА_8 на представництво інтересів, в тому числі в усіх судах України /ас 121 том ІІ/.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.05.2016р. відмовлено в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Київської міської Ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея», треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, Комунальне підприємство «РЕО-10» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення /ас. 208-209 том. ІІ/.

Відповідно до рахунку- фактури № 1-120/2015 від 07.12.2015 року, оригіналу квитанції та акту наданих послуг до рахунку-фактури № 1-120/2015 від 07.12.2015 року ТОВ «Галатея» сплатило Дроздовському Любомиру Петровичу 5000,00 грн. за надання юридичних послуг /ас. 157, 158, 159 том ІІ/.

12.02.2016 року Дроздовський Л.П. в судовому засіданні подав заяву про розподіл судових витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги, в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України /ас. 160 том ІІ/.

Як вбачається з матеріалів справи Дроздовський Л.П. брав участь у судових засіданнях, а саме: 12.02.2016 року, 02.03.2016 року, 04.04.2016 року, 25.04.2016 року, 24.05.2016 року /ас. 161-162, 180-181, 188, 195-196, 205-206 том ІІ/.

Також педставником подано письмові заперечення проти позову /ас. 122-125 том ІІ/.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, згідно ст.ст. 84, 88 ЦПК України з позивачів на користь відповідача частково підлягають стягненню витрати на правову допомогу. З урахуванням вимог Закону Україні від 20.12.2011р. «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», кількості і тривалості судових засідань по справі (3 години 20 хвилин) та часу, необхідного для вчинення інших дій поза судовим засіданням, суд вважає необхідним стягнути з позивачів на користь відповідача в рівних частинах витрати на правову допомогу в загальному розмірі 2000грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 56, 58-59, 60, 61, 79, 84, 88, 220 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея» - Дроздовського Л.П. про винесення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галатея» витрати на правову допомогу по 400,00 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів.

Суддя