Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 січня 2015 року він уклав з відповідачем договір фінансового лізингу № 000602, згідно якого сплатив два рахунки на суму 13 300 грн - плата за договором та 66 500 грн - авансовий платіж за умовами вказаного договору, а відповідач (лізингодавець) взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль ЗАЗ Vida, та передати йому (лізингоодержувачу) у власність і користування на строк та умовах, передбачених цим договором, але при цьому, на його думку, у договорі включені несправедливі для споживача умови, що містяться у пунктах 1.4. 1.8, 5.5, 5.7,10.5. 10.11, 10.15, 12.4,12.1, та розділі 10 договору, визнання недійсними яких окремо призведе до необхідності зміни інших умов договору та суттєво змінить його зміст, тому позивач ОСОБА_4 просив суд визнати недійсним вказаний договір та стягнути з відповідача сплачені на виконання цього договору кошти у розмірі 79 800 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ОСОБА_4 Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 000602 з додатками від 13 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс»). Стягнуто з відповідача на користь позивача сплачені останнім кошти у розмірі 79 800 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог про визнання недійсним договору фінансового лізингу № 000602 з додатками від 13 січня 2015 року.

Такий висновок апеляційного суду відповідає встановленим у справі обставинам та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук
А.В. Маляренко

Колегія суддів: