РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкова М.А. при секретарі Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В позові зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок № 99 по вул. Тимірязєва в місті Запоріжжя, на підставі договору дарування від 21.10.2003 року, що посвідчений державним нотаріусом 5 Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2004. В будинку зареєстровані позивач, відповідач колишня дружина позивача, їх діти: неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, батько позивача - ОСОБА_5.

04.11.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, рішення № 336/7811/14-ц.

З червня 2015 року відповідачка залишила свою родину. Місце свого проживання вона позивачу не повідомила, тому місце її перебування позивачу не відомо. Будь-яких речей в належному позивачу будинку відповідачка не залишила.

Посилаючись на те, що у добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач не бажає, позивач змушений звернутись до суду. Факт не проживання відповідачки у спільному житлі підтверджується актом не проживання складеним сусідами та засвідчений головою квартального комітету від 21.06.2015року, довідкою голови квартального комітету від № 90 від 10.11.2015 року та довідка про склад сім»ї № 127 від 12.07.2016 року.

Своїми діями відповідачка порушує права власника, створює перешкоди у користуванні належної ним квартири та в оформленні субсидії, численні звернення колекторських організацій за місцем реєстрації відповідача створюють несприятливі умови для користування власністю. Позивач просить суд: Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком № 99, по вулиці Тимірязєва в місті Запоріжжі.

В судове засідання відповідачка до суду повторно не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. про що у справі містяться розписки. 23.11.2016 року відповідачем ОСОБА_2 до суду подана заява в якій просила розгляд справи призначений на 28.11.2016 року проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Вислухавши пояснення позивача, заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, на праві приватної власності належить будинок № 99 по вул. Тимірязєва в місті Запоріжжя, на підставі договору дарування від 21.10.2003 року, що посвідчений державним нотаріусом 5 Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2004. В будинку зареєстровані позивач, відповідач колишня дружина позивача, їх діти: неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, батько позивача - ОСОБА_5.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 була зареєстрована в належній позивачу квартирі, як член родини. 04.11.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, рішення № 336/7811/14-ц.

З червня 2015 року відповідачка залишила свою родину. Місце свого проживання вона позивачу не повідомила, тому місце її перебування позивачу не відомо. Будь-яких речей в належному позивачу будинку відповідачка не залишила.

У добровільному порядку відповідач з реєстрації не знявся, тому позивач змушений звернутись до суду. Факт не проживання відповідачки у спільному житлі підтверджується актом не проживання складеним сусідами та засвідчений головою квартального комітету від 21.06.2015року, довідкою голови квартального комітету від № 90 від 10.11.2015 року та довідка про склад сім»ї № 127 від 12.07.2016 року.

Своїми діями відповідачка порушує права власників, створює перешкоди у користуванні належної ним квартири.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що є сусідом позивача та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3. Близько року півтора не бачив відповідача з адресою вул. Тимірязєва, 99, м. Запоріжжя. За дітьми приглядає бабуся. Нічого не знає про проблеми між позивачем та відповідачем, ніколи не чув, щоб ОСОБА_2. В. Г. виганяв ОСОБА_2 чи перешкоджав ій.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що відповідача ОСОБА_2 останній раз бачив за адресою вул. Тимірязєва, 99, м. Запоріжжя в літку 2015 року, де вона мешкає йому не відомо. Діти мешкають разом з батьком, скандалів між позивачем та відповідачем не чув. Як та коли відповідач переїздила не бачив.

Свідком ОСОБА_8 суду надано пояснення про те що він проживає з батьком ОСОБА_1, відповідач, що є матірью свідка більше року проживає окремо від них. Переїздила без скандалів та забрала з собою свої та цінні речі.

Також у матеріалах справи міститься копія договору оренди квартири, згідно якого з 25.06.2015 року відповідач ОСОБА_2 винаймає квартиру за адресою вул. Фінансова, 107 у м. Запоріжжі.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірне майно власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.

Враховуючи обставини, які були встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що вимоги позивача правомірні. На думку суду, відповідачка порушує право власності позивача, не маючи законних підстав користуватися жилим приміщенням, що належить іншим особам.

Керуючись ст 208, 212, 213, 215, ЦПК України, ст.48 ч.2 Закону України «Про власність», 383, 391, 405 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди у користуванні власністю будинком № 99 по вул. Тімірязєва в м. Запоріжжі.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком № 99, по вулиці Тимірязєва в місті Запоріжжі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особам які не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії.

Суддя Голубкова М.А.