Провадження № 2/537/1081/2016
Справа № 537/4445/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 15.12.2013 року в розмірі 532600 грн.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 звернулися до суду з мировою угодою, яку просили суд визнати. За змістом угоди ОСОБА_3 зобов'язалась в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 15.12.2013 року передати ОСОБА_2 у власність належний їй житловий будинок з господарськими будівлями №10/50 по пров. Військовому в м. Кременчук Полтавської області.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд не вбачає підстав для затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст.175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики від 15.12.2013 року, за яким ОСОБА_2 передав в позику ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20000 дол. США. Відповідно ОСОБА_3 зобов'язалась за договором позики повернути грошові кошти в розмірі 20000 дол. США в строк до 15.12.2015 року.

Суду не було подано доказів, що виконання зобов'язань за даним договором позики забезпечувались заставою нерухомого майна - житловим будинком з господарськими будівлями №10/50 по пров. Військовому в м. Кременчук Полтавської області, в порядку передбаченому главою 49 розділу І книги 5 ЦК України.

Таким чином укладена сторонами мирова угода не стосується предмету позову, а тому її визнання суперечить ст.175 ЦПК України.

Статтею 1 Закону України "Про нотаріат", встановлено, що в Україні - обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, покладено на Нотаріат.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної в узагальненні "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав", суд не повинен перебирати на себе повноваження інших органів або заміняти їх.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними доводи сторін про неможливість звернення до нотаріуса для посвідчення угоди між сторонами про перехід права власності на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю коштів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання мирової угоди, укладеної між сторонами. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.175, 208-210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від судового рішення, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчуа Полтавської області ОСОБА_1