Справа № 691/345/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа В»язівська сільська рада Городищенського району Черкаської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті;

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 діюча в особі представника за угодою про надання правової допомоги ОСОБА_1 надала до суду заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті, посилаючись на те, що 16.12.2014року померла ОСОБА_3, яка була її матір»ю. На час смерті матері їй належало на праві власності нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Петровського, 32 с. В»язівок Городищенського району Черкаської області, приватизована земельна ділянка площею 1,93 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В»язівської сільської ради та грошові заощадження. Але, не зважаючи на ці обставини, при зверненні до нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області за свідоцтвом про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у видачі свідоцтва, через ту обставину, що в установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона не прийняла спадщину. Разом з тим, вважає, що так як на день смерті вона проживала разом з матір»ю постійно, хоч була зареєстрована у іншому місці, а тому необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд заяву задовольнити, визнати факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини з підстав ст..1268 ЦК України та ст..ст. 234, 256 ЦПК України.

В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала та пояснила, що дійсно доглянула свою мати до смерті, поховала, але через незнання закону своєчасно спадщину не прийняла, з заявою до нотаріальної контори в установлений законом строк, не зверталася.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява до задоволення не підлягає.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно заявниця ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, померлої 16.12.2014року.

Заявниця зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом СМ № 551608, виданим Білоцерківським МВ ГУ МВС України в Київській області 22.08.2003р.

У зв»язку з вищенаведеним справа за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті передана Городищенським районним судом Черкаської області на розгляд Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Також, при вирішенні заяви ОСОБА_2 суд виходить з вимог ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно наданої копії свідоцтва про народження від 12.01.1952р. ЯД № 630267 В»язівської сільської ради Городищенського району Київської області батьками заявниці є ОСОБА_4 батько, ОСОБА_3 мати.

Тобто, заявниця є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3

Обставини щодо здійснення заявницею догляду за своєю матір»ю повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Згідно з ч.3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 33 Конституції, кожний, хто законно знаходиться на території України, має право вільно пересуватися, обирати місце перебування і проживання.

Стаття 33 Конституції розрізняє місце перебування громадянина і місце його проживання.

А тому з метою забезпечення умов для реалізації громадянами своїх прав і свобод та виконання ними своїх обов»язків перед іншими суб»єктами права встановлена реєстрація громадян України за місцем проживання і за місцем їх перебування.

Так, згідно з ст.. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Заявниця довела ті обставини, що місцем її постійного проживання є м. Біла Церква, а за місцем відкриття спадщини вона постійно не проживала, а тому за нормою ст.. 1268 ч.3 заявниця є такою, що не прийняла спадщину.

Даний висновок викладений і в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2015року державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області, згідно з якою відповідно до діючого законодавства свідоцтва про право на спадщину видаються за умови прийняття спадщини спадкоємцями в установлений законом термін (шість місяців з дня смерті спадкодавця) та за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Спадкоємець в установлений законом термін спадщину не прийняла, а тому відмовити їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Посилання заявниці на можливість встановлення факту проживання разом із спадкодавцем, для підтвердження факту прийняття спадщини не ґрунтується на вимогах закону.

Так, згідно з ч.1 ст.1264 ЦК України передбачено , що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім»єю не менше як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Але, заявниця не відноситься до спадкоємців четвертої черги, а є спадкоємців першої черги.

Також, згідно з роз»ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась після 01.07.2003року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК України, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п»ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК. Позовні вимоги таких осіб про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню відповідно до встановлених обставин. Але, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини ( наприклад встановлення факту проживання однією сім»єю).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки право обрання способу захисту цивільних прав дійсно належить особі, як це передбачено ст.. 16 ЦК України, а за відсутності підстав для задоволення вимог заявниці, заява до задоволення не підлягає.

Керуючись ст..ст. 15,60,212-215,218, 223, 234, 256 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа В»язівська сільська рада Городищенського району Черкаської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7