справа № 208/6942/14-ц
№ провадження 6/208/1420/16
УХВАЛА

15 серпня 2016 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 «про скасування рішення третейського суду»,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій зазначив, що 04.06.2008 року від уклав з ПАТ КБ "Приватбанк" договір користування кредитною карткою, на підставі якого він отримав кредит який зобов'язався повертати і здійснювати інші платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. У березні 2015 року йому стало відомо, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 12.02.2013 року по справі № 564/2013, було задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до нього (ОСОБА_1О.) "про стягнення заборгованості за кредитним договором". Він просить скасувати зазначене рішення Третейського суду та визнати недійсним третейське застереження визначене в заяві про видачу кредитної картки від 04.06.2008 року, яким передбачено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що місцем розгляду спорів (за послугами КРЕДИТКА "Товари в розстрочку", КРЕДИТКА "Подія", КРЕДИТКА "Універсальна") на умовах, передбачених в п. 8.5 Умов надання банківських послуг в Бабушкінському суді м. Дніпропетровська, або суді по місцю реєстрації філії Приватбанку, з діяльності якої виникає спір, або Постійно діючому третейському суді при Асоціації "Дніпропетровський Банківський Союз", або Постійно діючому третейському суді при Асоціації "Юридичні компанії України.

В обґрунтування своїх вимог заявник послався на те, що: він не був повідомлений про місце, час та дату судового засідання; рішення третейського суду йому не направлялося; оскаржуване рішення було прийнято судом без укладання третейської угоди; анкета-заява про видачу йому кредитної картки містить застереження щодо згоди позичальника на розгляд спору Постійно діючим третейським судом при Асоціації "Дніпропетровський банківський союз" (а не ... "Дніпровський банківський союз"); ні перед, ні під час підписання заяви йому не було надано для ознайомлення статутні документи вищезазначеного Постійно діючого третейського суду, не було надано інформацію про склад органів управління та не було надано Регламент, що свідчить про порушення принципу добровільності третейської угоди при підписанні вказаної заяви, що є підставою вважати таку третейську угоду, на підставі ст. 228 ЦПК України, нікчемною.

В судове засідання заявник та представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 "про скасування рішення третейського суду"; матеріали справи Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» № 564/2013 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 "про стягнення заборгованості за кредитним договором", суд приходить до наступного висновку.

04 червня 2008 року між Закритим акціонерним банком комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено договір, на підставі заяви та правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку типу «Універсальна GOLD» у розмірі 7 тис. грн з пільговим періодом 30 днів та сплатою за його користування 2,5% на місяць,

У заяві ОСОБА_1 міститься третейське застереження, за умовами якого останній згоден з тим, що місцем розгляду спорів за послугами КРЕДИТКА «Товари в розстрочку», КРЕДИТКА «Подія», КРЕДИТКА «Універсальна» - у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, або суді по місцю реєстрації філії ПриватБанку, з діяльності якої виникає спір, або постійно діючому третейському суді при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз», або в постійно діючому третейському суді при Асоціації «Юридичні компанії України», а також на умовах, передбачених, п. 8.5 Умов.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 12 лютого 2013 року у справі за позовом ЛАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із ОСОБА_1 на користь без змін ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 22 342,93 грн. та 250 грн. судового збору.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського по справі суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, стягнення крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. На час виникнення спірних правовідносин Закон не містив заборони на укладення третейської угоди.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-50цс12, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до статті 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано, якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом від 3 лютого 2011 року № 2983-VI) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону України «Про третейські суди».

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року № 6-856цс15, від 16 березня 2016 року № 6-2693цс15, від 13 квітня 2016 року №6-29цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, права якого захищаються Законом України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» і в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча третейському суду.

Таким чином, рішення третейського суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене керуючись ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», ст.ст. 3894 3896 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 12.02.2013 року по справі № 564/2013, за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за кредитним договором» - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Дячков С. В.