Справа № 456/649/16-ц
Провадження № 2/456/848/2016
РІШЕННЯ

іменем України

15 червня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса ОСОБА_5 про визнання недійсним договору,

в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до відповідачів із зазначеним позовом.

В обгрунтування покликався на те, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 21.10.2004р. по 16.09.2010р.

06.04.2007р. подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1. Дана квартира була придбана за час перебування у шлюбі, тому вона належала подружжю на праві спільної сумісної власності. Згодом дана квартира була реконструйована під нежитлове приміщення, а саме - магазин промислових товарів.

Однак, ОСОБА_3, без згоди та відома позивачки, здійснив продаж даного нежитлового приміщення за договором купівлі-продажу, номер 477, посвідченого 15.07.2014р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, не запитуючи згоди позивачки.

Той факт, що дане приміщення було спільним майном подружжя, встановлено рішеннями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2014р. та Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2015р. у справі про поділ спільного майна подружжя.

Тому, враховуючи, що зазначене приміщення було спільною власністю подружжя, ОСОБА_3 повинен був отримати письмову згоду позивачки на його відчуження. Відсутність такої згоди є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки такий правочин порушує майнові права ОСОБА_1 як іншого співвласника нерухомого майна.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав позов, покликаючись на викладені позовній заяві обставини, окрім наведеного у позовній заяві пояснив, що ОСОБА_3 відчужив приміщення, яке рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності було визнане спільним майном подружжя, до ухвалення Апеляційним судом Львівської області 06.02.2015р. свого рішення.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 позов заперечила, пояснила, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, на яке покликається представник позивача, спільним майном подружжя суд визнав лише 5494 долари США, які були вкладені ОСОБА_3 в рахунок погашення кредиту за Договором від 06.06.2007р. №35/33/29. Враховуючи, що приміщення по вул.Поштова,4/3 в м. Стрий не визнано судом спільним майном подружжя, на момент його відчуження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не перебували у шлюбі, не потрібно було запитувати згоду останньої на укладення від імені її довірителя договору купівлі-продажу зазначеного приміщення. Відтак, підстав для задоволення позову немає.

Відповідач ОСОБА_4 погодився з думкою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 і також просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду листа, в якому просила справу розглядати за її відсутності. Окрім цього надала інформацію, з якої вбачається, що нею було посвідчено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 40,0 кв. м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Поштова, буд. 4/3, згідно якого продавцем був ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_7, покупцем виступав ОСОБА_4. Документом що підтверджує право власності на вищезгадане нежитлове приміщення було Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 12.09.2011 року Стрийською міською радою серія САС №908119, яке було зареєстроване комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної Інвентаризації» (номер витягу - 31326052, від 16.09.2011, реєстраційний номер 17934197).

Тому, керуючись ст.ст.60,65 Сімейного кодексу України, нею (нотаріусом) не вимагалась згода другого з подружжя, оскільки на момент видачі попередньо вказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, громадянин ОСОБА_3 перебував у розірваному шлюбі із позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується відміткою про розірвання шлюбу у паспорті від 16.09.2010р., з чого випливає, що відчужуване ним майно не належало до спільного майна подружжя.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами.

Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України, одним із яких є визнання права, якщо таке заперечується чи не визнається іншими особами. Тому власник порушеного права зобовязаний довести належність йому такого права і відповідно може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 15.07.2014р., посвідченого приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_7, продав ОСОБА_4 нежитлове приміщення площею 40,0 кв. м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Поштова, буд. 4/3. Дане нежитлове приміщення належало продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане 12.09.2011 року Стрийською міською радою серія САС №908119 та було зареєстроване комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної Інвентаризації» (номер витягу - 31326052, від 16.09.2011, реєстраційний номер 17934197).

За загальним правилом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.13, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно ч.3 ст.215 ЦК України, на яку покликався представник позивача, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позову своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області, розглянувши справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 на рішення Стрийського міськрайонного суду від 21.05.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ВАТ «Банк Універсальний», ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, ухвалила рішення, яким скасувала рішення Стрийського міськрайонного суду від 21.05.2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ВАТ «Банк Універсальний», ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, яким було визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Поштова,4/3 та відмовила у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб: ВАТ «Банк Універсальний», ОСОБА_8 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Поштова,4/3.

Розглядаючи дану справу, апеляційна інстанція встановила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2004р.

За договором купівлі-продажу від 06 квітня 2007 року ОСОБА_3 купив у ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 двокімнатну квартиру за адресою: м. Стрий, вул. Поштова,4/3.

Також 06 червня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №35/33/29, згідно умов якого Банк надав Позивальнику 32 000 доларів США строком на 240 місяців до 05 квітня 2027 року під 12,5% річних, для придбання указаної квартири.

Згідно з рішенням виконкому Стрийської міської ради віл 22 листопада 2007 року №393 дозволено ОСОБА_3 проводити реконструкцію цієї квартири під магазин промислових товарів з влаштуванням окремого входу.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2010 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року, шлюб між сторонами було розірвано, при тому визнано недійсним шлюбний договір, укладений 04 березня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 (тепер ОСОБА_1І.).

25 серпня 2011 року рішенням виконкому Стрийської міської ради Львівської області вирішено оформити ОСОБА_3 право власності на видати свідоцтво про право власності на магазин промислових товарів загальною площею 40,0 кв. м, по вул. Поштовій,4/3 у м. Стрию Львівської області на підставі декларації про готовність обєкта до експлуатації, та доручено Стрийському МБТІ провести реєстрацію вказаного приміщення.

12 вересня 2011 року Стрийською міською радою Львівської області видано свідоцтво про власності на вказане нежитлове приміщення ОСОБА_3, а 16 вересня 2011 року МБТІ зареєструвало за ним право власності.

Рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності за ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно (від 25,08.2011 року), видачу йому свідоцтва про право власності на це майно (від 12 09.2011 року), реєстрація майна (16.09.2011 року) ОСОБА_1 не оспорюються.

ОСОБА_3 у період шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя сплатив 5494 доларів США в рахунок погашення кредиту згідно Договору від 06 червня 2007 року №35/33/29. Решту кредиту, в сумі 30256 доларів США було сплачено ним у період з 07 вересня 2010 року по 02 липня 2014 року, вже після розриву подружніх стосунків із ОСОБА_1 та припинення ведення з нею спільного господарства.

Таким чином, як спільні кошти колишнього подружжя можна вважати лише 5494 доларів США, які були вкладені ОСОБА_3 в рахунок погашення кредиту згідно Договору від 06 червня 2007 року №35/33/29 і які, у даному випадку, підлягають поділу між сторонами.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 на момент відчуження нежитлового приміщення за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Поштова,4/3 не потрібно було отримувати письмову згоду позивачки на укладення договору купівлі-продажу цього приміщення, оскільки шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірваний 11 квітня 2011 року; згідно із свідоцтвом про власності від 12 вересня 2011 року, яке видане Стрийською міською радою та зареєстроване 16 вересня 2011 року в МБТІ, ОСОБА_3 був одноосібним власником цього приміщення; рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.05.2014р., яким приміщення за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Поштова,4/3 було визнане спільною власністю подружжя, не набрало законної сили і в подальшому було скасоване апеляційним судом, тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.215 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

відмовити у задоволенні позову представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса ОСОБА_5 про визнання недійсним договору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_14