Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2016 Справа №607/7288/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на те, що 14 січня 2002року вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області по справі №1-741/2001 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.140 ч.3 КК України. Вироком частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1, стягнуто із засудженого матеріальну шкоду в розмірі 25972,50грн. та 600, 00 грн. моральної шкоди. 28.05.2003року рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частин квартири АДРЕСА_1 вартістю 22092,00грн., встановлено порядок користування житловою площею 11,6 кв.м., вартість якої становить 20558,49грн. в даному рішенні встановлено, що відповідно до акта передачі арештованого майна від 21.10.2003року ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу передано 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 на суму 22092,00грн. Сума невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, яку необхідно сплатити ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 становить 4480,50грн. згідно розрахунку за період з 06.07.2013року по 06.07.2016року сума інфляційних витрат становить 3975,68грн. та три відсотки річних, що становить 403,61грн., яку він просить стягнути в його користь, оскільки добровільно кошти йому не повернуті.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився і про причини неявки суд не повідомила, хоча судом приймалися необхідні міри для належного її повідомлення про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних обставин.

Згідно вироку Тернопільського міського Тернопільської області від 14.01.2002року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.140 КК України (з редакції 1960року) та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України частково не відбуту частину покарання за вироком Тернопільського районного суду від 15.05.2001 року та остаточну міру покарання ОСОБА_2 призначено у вигляді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 на суму 5000 дол. США, 100грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди задоволено частково, стягнуто із засудженого в його користь 25 972,5 грн. матеріальної шкоди та 600 грн. моральної шкоди.

В ході виконання вироку суду ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на частину належної відповідачу квартири.

28 травня 2003 року рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області вирішено: позов задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 вартістю 22092грн. Встановити порядок користування житловою площею квартири АДРЕСА_2, виділивши ОСОБА_4 в користування ізольовану кімнату житловою площею 11,6 кв.м. вартість якої становить 20558 грн. 49 коп., а відповідачам ізольовані кімнати житловою площею 16,5 кв.в. та 10.2 кв.м., коридор, кухню, ванну, туалет та інші господарські приміщення залишити в спільному користуванні.

Після виконання рішення суду про визнання права власності на частку майна, сума невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, яку не сплачено ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 становить 4480,50грн.

Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, за період з 06.07.2013 року по 06.07.2016року суми інфляційних витрат становлять 3975,68грн., сума трьох відсотків річних 403,61грн.

Згідно ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено, що вироком Тернопільського міського суду від 14.01.2002року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого

ч.3 ст.140 КК України (з редакції 1960року) та призначено кримінальне покарання. Також цим вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди й стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 25 972,5 грн. матеріальної шкоди та 600грн. моральної шкоди.

Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак є грошовим зобовязанням.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Судові витрати, відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 11, 16, 23, 509, 625, 1166 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат в розмірі 3975,68грн. та три відсотки річних в розмірі 403,61 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Державного бюджету 551,20грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуючий П.Я.Стельмащук