АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/246/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ящук Т.М.
Провадження № 22-ц/789/1254/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника позивача ОСОБА_1 -

адвоката Семенюка І.В., відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору комісії від 04 серпня 2015 року, довідки-рахунку від 04 серпня 2015 року, витребування автомобіля, технічного паспорта та ключів від автомобіля з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року вказаний позов задоволено частково. Визнано автомобіль РЕНО ТРАФІК, легковий, пасажирський В, 2003 року випуску, колір білий, кузов НОМЕР_2, двигун дизель НОМЕР_3, об'єм двигуна 1870 см куб., державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині вимог, у задоволенні яких йому відмовлено, скасувати, вважаючи його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на безпідставність відмови суду у похідних позовних вимогах (визнанні недійсними довіреності, договору комісії, довідки-рахунку; витребуванні автомобіля, технічного паспорту та ключів у ОСОБА_3), в той час як позовні вимоги в частині визнання автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності подружжя були задоволені. Таким, що суперечить нормам матеріального права - ч.3 ст.65 СК України вважає й висновок суду першої інстанції в частині наявності його усної згоди на розпорядження автомобілем з правом продажу, оформленого у вигляді нотаріально посвідченої довіреності, виданої його дружиною ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_3 Також, на думку позивача, суд не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_3 в частині придбання ним автомобіля в ОСОБА_5 за суму еквівалентну 8000 доларів США за відсутності будь-якого документального підтвердження передачі зазначеної суми коштів при наявних запереченнях подружжям ОСОБА_1 факту отримання таких.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 - адвокат Семенюк І.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним і обгрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук В.І., будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з того, що спірний автомобіль, як такий, що придбано за час шлюбу подружжя ОСОБА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності, однак з врахуванням того, що відчуження відбулося в межах дії довіреності на розпорядження автомобілем, виданою одним із подружжя за усною згодою іншого ОСОБА_1, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог останнього в частині визнання довіреності, договору комісії, довідки-рахунку недійсними; витребуванні автомобіля, технічного паспорту та ключів у ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають вимогам закону, зроблені з врахуванням наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що з 20.04.1973 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.47).

За час шлюбу подружжя ОСОБА_1 придбало автомобіль марки РЕНО ТРАФІК, легковий, пасажирський В, 2003 року випуску, колір білий, кузов № НОМЕР_2, двигун дизель НОМЕР_3, об'єм двигуна 1870 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4, який 25.12.2013 року був зареєстрований за дружиною позивача - ОСОБА_5

03 серпня 2014 року ОСОБА_5 видала довіреність ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_6, що проживають в АДРЕСА_1, кожен з яких діє самостійно продати, обміняти та зняти з обліку в органах ДАІ, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 автомобіль РЕНО ТРАФІК, легковий, пасажирський В, 2003 року випуску, колір білий, кузов НОМЕР_2, двигун дизель НОМЕР_3, об'єм двигуна 1870 см -3, ДНЗ НОМЕР_1, зареєстрований в центрі ДАІ 6102 25.12.2013 року, а також керувати ним на час дії довіреності. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Радивилівського нотаріального округу Рівненської області Гордійчуком В.І. (а.с.50-51).

04 серпня 2015 року між ОСОБА_4, фізичною особою - підприємцем, як комісіонером та ОСОБА_6, як комітентом, що діяв від імені ОСОБА_5 за довіреністю № 1216 від 03.08.2015 року, було укладено договір комісії транспортного засобу, згідно якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента, виконати в інтересах останнього, але від свого імені, дії пов'язані з продажу транспортного засобу (а.с.84).

04 серпня 2015 року у відповідності до довідки-рахунку, серії ААЕ, № 298672, виданої ФОП ОСОБА_4, яка виступила в якості продавця, автомобіль РЕНО ТРАФІК, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4, був придбаний ОСОБА_3 за ціною 119719 грн. (а.с.81).

10.08.2015 року довіреність на розпорядження автомобілем від 03.08.2015 року була скасована за заявою ОСОБА_5(а.с.48).

У відповідності до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Встановивши факт придбання автомобіля, що є предметом спору в даній справі, подружжям ОСОБА_1 за час перебування їх у шлюбі за спільні кошти подружжя, суд першої інстанції, на думку колегії суддів прийшов до вірного висновку про належність даного автомобіля подружжю на праві спільної сумісної власності.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

У випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину) якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним.

В зв'язку з тим, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, Верховним Судом України при розгляді спору про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди (в справі № 2-7цс15) було висловлено правову позицію, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що розглядають справи з подібними правовідносинами, згідно якої при розгляді таких спорів суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Встановивши, що на час видачі ОСОБА_5 довіреності ОСОБА_3 на розпорядження, в тому числі й на відчуження автомобіля, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, останнє проживало спільно в одному зареєстрованому місці, спору про поділ майна між ними не було, а даний позов був пред'явлений лише після вступу в законну силу рішення в іншій справі, яким ОСОБА_5 було відмовлено в позовних вимогах до ОСОБА_6 про визнання договорів недійсними та витребування автомобіля, заявлених з інших підстав (а.с.18-21, 89-92), суд першої інстанції на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що в даному випадку була наявна усна згода чоловіка ОСОБА_5 на відчуження автомобіля, а тому відсутні правові підстави для визнання довіреності, договору комісії недійсними та витребування автомобіля від ОСОБА_6 Про наявність усної згоди позивача ОСОБА_9, на думку колегії суддів, свідчить і той факт, що дружиною позивача ОСОБА_5 відкрито було розміщено інтернет-оголошення про продаж даного автомобіля, з якого й дізнався відповідач ОСОБА_3 про наміри ОСОБА_5 відчужити транспортний засіб і чого сторони в судовому засіданні не заперечили.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про неврахування судом першої інстанції вимог ч.3 ст.65 СК України та незаконність відмови суду у похідних позовних вимогах (визнанні недійсними довіреності, договору комісії, довідки-рахунку; витребуванні автомобіля, технічного паспорту та ключів у ОСОБА_3), в той час як позовні вимоги в частині визнання автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності подружжя були задоволені, колегія суддів вважає безпідставними й такими, що на увагу не заслуговують.

При цьому відмова суду в позовних вимогах ОСОБА_9 у даній справі не позбавляє останнього права на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Безпідставними колегія суддів вважає й доводи апеляційної скарги в частині ненадання судом належної оцінки поясненням ОСОБА_3 щодо придбання ним автомобіля в ОСОБА_5 за суму еквівалентну 8000 доларів США за відсутності будь-якого документального підтвердження передачі зазначеної суми коштів при наявних запереченнях подружжям ОСОБА_1 факту отримання таких, оскільки для вирішення даного спору факт отримання ОСОБА_5 коштів за автомобіль жодного правового значення не має, так як невиконання повіреним ОСОБА_3 своїх обов'язків за договором доручення в частині отримання коштів за проданий ОСОБА_6 автомобіль та передачі їх власнику автомобіля ОСОБА_5 не позбавляє останню звернутися за захистом порушеного права до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308 ч.1; 313 ч.1, 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1, 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області - відхилити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : Н.Є.Фащевська

М.В.Ходоровський