ЄУН № 337/3461/16-ц
Провадження № 2/337/1667/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарях - Коваленко В.С., Чалій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запорожжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому після остаточного уточнення позовних вимог, просить встановити факт її постійного спільного проживання з ОСОБА_7 на день її смерті - 06.06.2015р. за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2 та на 1/4 частину земельної ділянки площею ? від 12.10га, кадастровий номер :01:002:0100, яка розташована на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 06.06.2015р.

Позов обґрунтовано тим, що її мати ОСОБА_7, яка померла 06.06.2015р., за життя склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось, заповідала їй ОСОБА_1 Вони постійно мешкали разом у квартирі АДРЕСА_3, яка належить на праві спільної сумісної власності їй та ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, але ні вона, ні мати у вказаній квартирі не були зареєстровані. Після смерті ОСОБА_7 вона фактично прийняла спадщину, а 01.06.2016р. звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою від 22.07.2016р. приватний нотаріус ЗМНО ОСОБА_8 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки не підтверджено факт спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент смерті останнього, а також відсутній оригінал свідоцтва №4022 про право власності на квартиру АДРЕСА_4 та відсутнє свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.09.2005р. за №3400, на підставі якого ОСОБА_7 було видано державний акт на земельну ділянку серії ЗП №085981 від 20.04.2006р.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та пояснив, що 06.06.2015р. померла його дружина ОСОБА_7, яка за життя склала заповіт та заповіла все своє майно ОСОБА_1 На час смерті ОСОБА_7, вона мешкала без реєстрації у квартирі АДРЕСА_3, де також мешкала їх донька - ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтвердив, що позивач, яка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7, постійно мешкала з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі на час смерті останньої, а саме 06.06.2015р. Також не заперечував проти задоволення вимог в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом.

Приватний нотаріус ЗМНО ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, суду надана заява в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність незявившихся осіб.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

У відповідності до положень ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1221, 1223, 1226, 1225, 1233, 1258, 1267 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 ЦК. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

Згідно частини першої та третьої ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про становлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась 27.03.1973р. в м.Запоріжжя, в свідоцтві про її народження батьком зазначений ОСОБА_2, мати ОСОБА_7

06.06.2015р. в м.Запоріжжя померла ОСОБА_7 у віці 63 років.

За життя, а саме 05.06.2015р. ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалося і де і воно не знаходилось, майнові та немайнові права і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право, заповідала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Заповіт посвідчений 05.06.2015р. приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №861.

Згідно інформації, яка викладена в зазначеному заповіті, у звязку з хворобою заповідача заповіт складено та посвідчено удома за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідок Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01/6-3932 від 14.06.2016р., № 01/6-425- від 21.06.2016р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_5, ОСОБА_10; ОСОБА_7, яка померла 06.06.2015р. була зареєстрована за вказаною адресою з 05.09.1986р. по 28.08.2008р.

Згідно паспортних даних позивача ОСОБА_1 остання з 25.11.2014р. зареєстрованого місця мешкання немає.

Відповідно до акту від 08.08.2016р., складеного комісією ЦОА МКП «Основаніє», за участю сусідів, в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_1 проживає з лютого 2011 року по теперішній час, ОСОБА_7 проживала з березня 2014 року по день смерті 06.06.2015р.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона двоюрідна сестра позивача та підтвердила, що на день смерті її тітки ОСОБА_7, позивач ОСОБА_1 постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні також підтвердила факт постійного проживання позивача ОСОБА_13 разом з її рідною сестрою ОСОБА_7 на день смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що відповідно до копії свідоцтва №4022 про право власності на житло від 09.02.1998р., Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №72765119 від 10.11.2016р., квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_14

Також судом встановлено, що відповідно до державного акту на земельну ділянку серії ЗП №085981 від 20.04.2006р., ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2005р. за №3400 належить ? частина земельної ділянки площею 1/4 від 12.10га, яка розташована на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

01.06.2016р. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_4 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 і яку вона прийняла за законом та заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_9 05.06.2015р., зареєстрованим в реєстрі за №861.

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО ОСОБА_8 від 22.07.2016р., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, оскільки не підтверджено факт спільного проживання спадкоємця віз спадкодавцем на момент смерті останнього, відсутній оригінал свідоцтва №4022 про право власності на квартиру АДРЕСА_4, не надано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.09.2005р. за №3400, на підставі якого ОСОБА_7 було видано державний акт серії ЗП №085981 від 20.04.2006р. на земельну ділянку.

Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено в судовому засіданні у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом відмовлено також з тих підстав, що відсутні належні правовстановлюючі документи на квартиру та земельну ділянку.

Таким чином, вирішити питання про оформлення спадщини на вказане спадкове майно в нотаріальному порядку неможливо.

Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) часток кожного із співвласників у справі спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, будучі спадкоємцем за заповітом, реалізувала своє право на прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 шляхом фактичного прийняття спадщини та не здійснювала відмову від прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, іншим шляхом оформити право власності неможливо.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 321, 328, 393, 1216 -1296, ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, із спадкодавцем ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 06 червня 2015 року, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_6 та на 1/4 частину земельної ділянки площею ? від 12.10га, кадастровий номер :01:002:0100, яка розташована на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 06 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.В. Сидорова