Справа № 347/1826/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: Сабадаха Б.В.,

секретаря: Удудяк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Косівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 подала на розгляд суду позовну заяву до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Косівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав.

В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, звернулася до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

З позовних вимог вбачається, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2012 року шлюб між ними було розірвано, а неповнолітнього сина залишено проживати із нею. Ще до розірвання шлюбу відповідач не бажав добровільно надавати кошти на утримання сина, а тому вона змушена була звертатися до Косівського районного суду з позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. 11.07.2012 р. Косівський районний суд позовні вимоги задовольнив та присудив до стягнення аліменти з відповідача. В серпні 2013 році вона звернулася до Косівського районного суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів. 03.10.2013 р. рішенням Косівського районного суду було присуджено стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 550 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття. Відповідач аліменти не сплачував, а тому утворилася заборгованість по аліментах станом на 31.01.2016 р. в сумі 17050 грн. Також колишній чоловік не допомагає матеріально. Син знаходиться на повному її утриманні. Відповідач в період з 25.05.2014 року поданий час не займається вихованням дитини, не провідує сина по місцю проживання, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком. Дитина навчається в школі і батько не цікавиться навчанням сина та не відвідав жодного разу класні або загальношкільні збори. ОСОБА_2 не спілкується з дитиною особисто та в телефонному режимі. 25.05.2016 року Комісія з питань захисту прав дітей Косівської РДА прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина. Просить суд про позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідач, ОСОБА_2 в судові засідання не з'являється, хоча про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Косівської райдержадміністрації в судове засідання не з"явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 20.08.2009 року (а.с.6).

Згідно довідки виданої виконкомом Черганівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 27.01.2016 року № 46 (а.с.4), ОСОБА_1 проживає в житловому будинку, що знаходиться по вулиці Молодіжна, 41, с. Черганівка разом із сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір"ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 Згідно акту-обстеження депутатів від 27.01.2016 року № 45 (а.с.10), батько дитини ОСОБА_3 тривалий час дитину не відвідує та не займається його вихованням.

Відповідно до довідки Черганівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Косівської районної ради Івано-Франківської області від 05.01.2016 року № 5/02-12 (а.с.9), у зв"язку з тим, що ОСОБА_2, батько учня 1 класу ОСОБА_3., 2009 року народження, фактично не проживає із своїм сином, він не був повідомлений класним керівником ОСОБА_6 про проведення батьківських зборів чи інших заходів, що проводились в школі. За період з 01.09.2015 року і по даний час ОСОБА_2 з власної ініціативи не спілкувався з класним керівником ОСОБА_6 щодо навчання свого сина ОСОБА_3

Копією виконавчих листів виданих Косівським районним судом Івано-Франківської області від 11.07.2012 року по справі № 0910/1500/2012 та від 03.10.2013 року по справі № 347/2177/13-ц (а.с.8, 11), з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3

Однак, відповідно до довідки начальника відділу Державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції від 01.02.2016 року № 220/03-33/05 (а.с.12), заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 31.01.2016 року становить 17050 грн.

Комісією з питань захисту прав дітей Косівської РДА Івано-Франківської області прийнято висновок від 25.05.2016 року № 39/05-16 "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, 14.08.2009 р.н." (а.с.13), яким вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Окрім цього, стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.2 ст.59 Закону України "Про освіту", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю.

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.

В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Однак суд зазначає, що відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року та ст.169 СК, в разі зміни поведінки особи та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, мають право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Таким чином, в ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки протягом тривалого часу він не проявляв відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити.

На підставі наведеного та керуючись п.п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.59 Закону України "Про освіту", ст.ст. 150, 164-166 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 197, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого в АДРЕСА_1, батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Косівського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б.В. Сабадах