АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 650/609/16-ц Головуючий 1 інстанції
Номер провадження: 22-ц/791/2127/16 ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року листопада місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Борка А.Л.

ОСОБА_3

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який дії в інтересах ОСОБА_5 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, який дії в інтересах ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт», приватного підприємства «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» про визнання недійним договору про заміну сторони у договорі оренди, розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, пені,

в с т а н о в и л а:

В травні 2016 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в 2011 році між ОСОБА_5 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладений договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, площею 12,50 га, строком до 31 грудня 2016 року, зі сплатою орендної плати у термін з 01 серпня по 31 грудня щорічно, у розмірі 3,5% від нормативної грошової оцінки землі.

Позивач стверджує, що орендар не в повному обсязі та з порушенням строків визначених договором проводив виплату орендної плати, а тому просив достроково розірвати договір оренди землі від 2011 року, стягнути з ТОВ «Югтранзитсервіс - Агропродукт» заборгованість по орендній платі у загальному розмірі 8508,15 грн. та пеню у сумі 9317,98 грн.

Крім того, посилається на те, що 20 січня 2015 року між ним і ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» укладений договір про заміну сторони у договорі оренди, згідно якого новим орендарем за вказаним договором стало ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс».

Обґрунтовуючи позов, заявник вказує, що договір від 20 січня 2015 року укладений за відсутності його волевиявлення та на теперішній час не є зареєстрованим у передбаченому законом порядку, у звязку із чим просив визнати цей договір недійсним; стягнути з ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» на його користь заборгованість по орендній платі за 2015 рік у розмірі 1605,31 грн. та пеню за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 1173,17 грн.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.1,13,21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), оренда землі засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Судом встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю №028080 ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 12,5 га, що розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області (а.с.19).

В квітні 2011 році між ОСОБА_5 та ТОВ «Югтранзитсервіс - Агропродукт» укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстрований у відділі Держкомзему Великоолександрівського району за № ХС-02160 від 19 квітня 2012 року.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_5 передав ТОВ «Югтранзитсервіс - Агропродукт» у строкове платне користування земельну ділянку до 31 грудня 2016 року.

Згідно п.9-11 договору, орендар зобовязався сплачувати орендну плату у розмірі 3,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік, що на момент укладення договору становить 5751,77 грн. (в тому числі ПДФО), шляхом видачі готівкових коштів не рідше одного разу на рік і не пізніше ніж в строк з 01 серпня по 31 грудня кожного року. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.

З матеріалів справи вбачається, що орендна плата позивачу ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт», в порушення умов договору, за 2011 рік виплачена не в повному обсязі замість належних 4889 грн. сплачено 4879,47 грн., тобто заборгованість становить 9,53 грн. Крім того, виплата позивачу орендної плати проводилася несвоєчасно: за 2012 рік орендна плата виплачена 05 лютого 2013 року у розмірі 4889 грн.; за 2013 рік виплачена 24 січня 2014 року у розмірі 4889 грн.; за 2014 рік виплачена 12 лютого 2015 року у розмірі 7358,65 грн.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно п. «д» ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що положення закону, який регулює спірні правовідносини вимагає саме систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору оренди.

Матеріали справи свідчать, що заявник, як на одну з підстав для розірвання договору оренди, посилається на несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати, що виходячи з вищезазначеного не є правовою підставою для розірвання договору оренди, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про оцінку земель» грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Згідно з положеннями ст.13 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції станом на час підписання договору) нормативна грошова оцінка земельних ділянок обовязково проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності; визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом; визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва; розробки показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

У всіх інших випадках грошова оцінка земельних ділянок може проводитися за згодою сторін та у випадках визначених цим та іншим законами України.

Пунктом 13 договору оренди визначено, що розмір орендної плати переглядається за згодою сторін один раз в три роки, у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами.

Під час розгляду справи сторони підтвердили, що умови договору в порядку п.13 ними не переглядалися, а самим договором не передбачено покладення на жодну із сторін обовязку щодо проведення нормативної грошової оцінки землі.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір орендної плати повинен обраховуватися згідно довідки відділу Держгеокадастру у Великоолександрівському районі Херсонської області №456/86/16 від 09 червня 2016 року щодо збільшення вартості спірної земельної ділянки у 2012-2015 р.р. є безпідставними, оскільки суперечать положенням укладеного між сторонами договору, за яким орендна плата визначається, виходячи з нормативної грошової оцінки землі, а не її вартості.

З пояснень представника ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» встановлено, що орендна плата за 2014 рік в односторонньому порядку була збільшена орендарем на виконання п.13 договору, у звязку із проведенням її індексації.

20 січня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» і ПП «Югтранзитсервіс-Акропродукт Плюс» укладено договір про заміну сторони в договорі оренди, згідно якого ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» набував права та обовязки орендаря у договорі оренди землі, що зареєстрований у відділі Держкомзему Великоолександрівського району 19 квітня 2012 року за №ХС-02160. Сторони визначили, що строк дії договору оренди землі поновлюється до 31 грудня 2020 року, а також з 01 січня 2015 року розмір річної орендної плати встановлений на рівні 3% від нормативної грошової оцінки землі, що складає 8657,23 грн. на рік, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб (а.с.38).

Пунктом 1 договору передбачено, що новий орендар приймає на себе права та обовязки сторони, з урахуванням всіх прав та обовязків визначених у попередньому договорі між ОСОБА_5 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» від 13 квітня 2011 року.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. Вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов.

Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25 грудня 2013 року №6-118цс13, яка згідно ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи, що під час розгляду справи позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження відсутності у ОСОБА_5 волевиявлення на укладення спірного договору від 20 січня 2015 року, то відсутні підстави щодо визнання цього договору недійсним.

Встановлено, що за оспорюваним договором ОСОБА_5 фактично передав земельну ділянку в оренду ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс», за що 08 квітня 2016 року одержав орендну плату у сумі 9028,77 грн. За поясненнями представника підприємства орендна плата виплачена у розмірі більшому ніж передбачено договором, із урахуванням індексу інфляції.

Відсутність державної реєстрації цього договору в порядку ст.125 ЗК України також не є підставою для визнання його недійсним, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_5. пені за затримку виплати орендної плати, суд першої інстанції виходив із того, що орендарями в 2014-2015 р.р. проводилася виплата позивачу орендної плати у розмірах більших ніж передбачено договором.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна.

Пунктом 14 договору оренди від 13 квітня 2011 року, сторонами визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.11 договору, орендна плата (розмір якої згідно п.9 договору складає 5751,77 в тому числі ПДФО) сплачується орендарем орендодавцю в касі орендаря шляхом видачі готівкових коштів не рідше 1 разу на рік і не пізніше ніж в строк з 01 серпня по 31 грудня кожного року. В останній рік оренди до закінчення терміну оренди.

Також сторони обумовили, що податок з доходів фізичних осіб сплачується орендарем в порядку та строки передбачені законодавством України.

Згідно з положеннями ст.167 Податкового кодексу України (в редакціях на час сплати орендних платежів) з 2011 року по 23 грудня 2015 року ставка податку з доходів фізичних осіб становила 15%.

Враховуючи викладене, ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» згідно умов договору повинно було проводити щорічну виплату позивачу орендної плати у розмірі 4889 грн. (5751,77-15%).

Наявні у справі докази свідчать, що ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» в 2011 році сплатило орендну плату не в повному обсязі, а в сумі 4879,47 грн., заборгованість становить 09,53грн.

Крім того, з 2012 по 2015 роки орендарі проводили виплату орендної плати з порушенням визначених сторонами строків. Так, орендна плата за 2012 рік була виплачена товариством 05 лютого 2013 року; за 2013 рік 24 січня 2014 року; за 2014 рік 12 лютого 2015 року.

Отже, виходячи з положень ст.546, ч.3 ст.549 ЦК України, п.14 договору оренди, товариство за порушення строків виконання зобовязань має сплатити позивачу пеню у розмірах, обрахованих від орендної плати, сума якої визначена договором:

-За недоплачену в 2011 році заборгованість по орендній платі у розмірі 9,53 грн., за період з 01 січня 2012 року по 16 листопада 2016 року пеню у сумі 16,98 грн. (9,53 грн.х0,1%х1782 днів);

-Пеня за 2012 рік, за період з 01 січня 2013 року по 04 лютого 2013 року у сумі 171,11 грн. (4889 грн.х0,1%х35 днів);

-Пеня за 2013 рік, за період з 01 січня 2014 року по 23 січня 2014 року у сумі 112,44 грн. (4889 грн.х0,1%х23 дні);

-Пеня за 2014 рік, за період з 01 січня 2015 року по 11 лютого 2015 року пеня у сумі 205,33 грн. (4889 грн.х0,1%х42 дні), а всього 505,86 грн.

Оскільки ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» також несвоєчасно здійснило виплату позивачу орендної плати за 2015 рік, стягненню на користь ОСОБА_5 підлягає пеня у розмірі 695,69 грн. (7098,92 грн.х0,1%х98днів).

Таким чином, не можна погодитися з рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості за договором та пені за несвоєчасне виконання зобовязань, з приводу чого, у зазначеній частині, рішення суду в порядку ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення з ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» на користь позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 9,53 грн. та пені у сумі 505,86 грн.; стягнення з ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» пені у сумі 695,69 грн.

На підставі ч.5 ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_5 з відповідачів підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у загальному розмірі 135,10 грн. (з ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» 66,36 грн. та з ПП «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» 68,74 грн).

Керуючись ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2016 року в частині відмови ОСОБА_5 у задоволенні вимог щодо стягнення пені за затримку проведення розрахунку по орендній платі та стягнення заборгованості по орендній платі скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» на користь ОСОБА_5 пеню у розмірі 505 грн. 86.коп та 09 грн. 53 коп. заборгованості по орендній платі, а всього 515 грн. 39 коп.

Стягнути з приватного підприємства «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» на користь ОСОБА_5 пеню у розмірі 695 грн. 69 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та приватного підприємства «Югтранзитсервіс-Агропродукт Плюс» на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 66 грн. 36 коп. та 68 грн. 74 коп. відповідно, а всього 135 грн. 10 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: А.Л. Борко

ОСОБА_3