АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5125/14-ц 22-ц/774/1227/К/16
Справа № 182/5125/14-ц Головуючий у першій
Категорія 31 (III) інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/774/1227/к/16 Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Митрофанової Л.В.

суддів Бондар Я М., ОСОБА_2

за участю: секретаря Гладиш К.І.,

за участі прокурора Шелудько Наталі Юріївни;

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської області на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління внутрішніх справ в Дніпропетровській області, прокурора Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до відповідачів із позовом про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що безпідставно та за надуманими обставинами починаючи з 21.04.2010 року відносно нього тривало кримінальне провадження. Остаточно 17.12.2013 року апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою суду кримінальну справу по його звинуваченню за ч.1 ст. 263 КК України закрив на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину. Внаслідок зазначеного він зазнав значної майнової шкоди та морально страждав через безпідставні звинувачення. Його моральна шкода полягає в порушенні його звичного укладу життя, через незаконне обвинувачення, погіршенні відносин з оточуючими, підвищеної нервовості та дратівливості через безпідставні звинувачення, ганебному обовязку відмічатись у пенітенціарній службі, зруйнована його репутація, як законослухняного громадянина, яким він був 40 років, 12 років бездоганної ділової репутації, від якої залежить чи прийдуть до нього покупці, погіршення відносин із постачальниками товарів, тепер постачальники побоюються з ним працювати, не довіряють та вимагають попередньої передплати за товар, що негативно вплинуло на його бізнес., постійно перебуває під посиленим наглядом правоохоронних органів

На підставі вимог Закону України „ Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду просив суд тягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на його користь завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду майнову шкоду в розмірі 17222.66 грн., що складається з витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., оплата проїзду адвоката та його до суду в апеляційну інстанцію та касацій інстанцію в розмірі 650 грн.;, недоотриманий прибуток з червня 2010 року по січень 2014 року в розмірі 7546,72 грн., вилучені грошові кошти працівниками правоохоронних органів в розмірі 3500 грн., суму інфляції в розмірі 525,94 грн., а також просить стягнути з відповідачів завдану незаконними діями моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13224,57 грн. та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 54810 грн., шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Судові витрати покладено за рахунок держави.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року залишено без задоволення заяву прокурора Дніпропетровської області про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі прокурор Дніпропетровської області ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання щодо відшкодування майнової шкоди вирішується органом, який проводив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу за зверненням громадянина, про що виноситься постанова (ухвала).

За відсутності такого звернення відшкодування майнової шкоди судом є безпідставним.

Крім того, суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди безпідставно дійшов висновку про заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди за період з 21.04.2010 року по 05.02.2014 року та стягнув 54810 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.04.2010 року позивачу було предявлено обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України.

В ході кримінального провадження було проведено обшук та вилучено 7 сигнальних пістолетів марки Zoraki моделі 914 S, 7 пакетів з протяжками каналів стволів, 62 патрони калібру 8 мм., 16 патронів калібра 9 мм., які ухвалою суду від 05.02.2014 року були йому повернуті.

Вилучені під час обшуку 3500 грн. ОСОБА_3 також були повернуті, що встановлено в судовому засіданні.

Після досудового розслідування матеріали кримінальної справи були направлені до суду. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.12.2010 року ОСОБА_3 було визнано винним за ст. 263 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України його було звільнено від призначеного покарання з випробувальним строком на один рік. ( а.с. 101-105) Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2011 року вирок Нікопольського міськрайонного суду від 29.12.2010 року залишено без змін. ( а.с.106-109). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.11.2011 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року скасовано та повернуто на новий апеляційний розгляд ( а.с. 110-113)

В червні 2013 року прокуратура змінила обвинувачення та виключила з обвинувачення кваліфікацію по незаконному виготовленню, зберіганню та збуту вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

08.08.2013 року Вироком Нікопольського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та звільнено від покарання на підставі ч.4 чт. 74 КК України ( а.с. 114-116)

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 року вирок Нікопольського міськрайонного суду від 08.08.2013 року відносно ОСОБА_3 скасовано та справу закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України в звязку з відсутністю в його діях складу злочину ( а.с. 117-119)

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2014 року було вирішено питання про речові докази( а.с.24-25).

02.06.2015 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2013 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін ( а.с.120-123).

Таким чином починаючи з 21.04.2010 року по 17.12.2013 року, відповідно до ухвали суду апеляційної інстанції про закриття справи на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України в звязку з відсутністю в його діях складу злочину а саме 45 тривало кримінальне провадження.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і судута стягуючи на його користь 54810 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що незаконними діями органів досудового слідства порушено право позивача на свободу та особисту недоторканість, закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та завдано моральної шкоди, що виявилась в душевних стражданнях, які зазнав позивач в зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, перебуванням під вартою, підпискою про невиїзд, пов'язаними з цим обмеженнями в його житті, в порушенні нормального та звичного способу життя, в порушені і розриві деяких його соціальних зв'язків, в пригніченому стані, почутті приниження, відчаю і страху, що не могло не відбитись на його психологічному стані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою.

За ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу.

Згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, а згідно із вимогами ст. 3 цього ж Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Згідно із вимогами ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, згідно з ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», проводиться за рахунок коштів державного бюджету і не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством.

Тобто, законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, однак розмір моральної шкоди, який підлягає до відшкодування, у кожному конкретному випадку має визначатися судом з урахуванням обставин справи, а доводи апеляційної скарги третьої особи Прокуратури Дніпропетровської області щодо необхідності визначення розміру моральної шкоди саме виходячи з мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством є необґрунтованими.

Так, не можна вважати рівнозначним перебування під слідством з урахуванням міри запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та у вигляді тримання під вартою, адже в залежності від цих обставин глибина перенесених моральних страждань буде різнитись і, встановивши у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір мінімального відшкодування моральної шкоди, законодавець не вніс жодних обмежень щодо максимального розміру моральної шкоди, яка може бути відшкодована на підставі цього Закону.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі вище наведеного колегія суддів погоджується і з розміром стягнутої моральної шкоди, яка визначена судом першої інстанції з урахуванням ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди за період з 21.04.2010 року по 05.02.2014 року колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки судом першої інстанції при розрахунку розміру моральної шкоди взято період з 21.04.2010 року дата предявлення обвинувачення по 17.12.2013 року дата закриття справи у звязку із відсутністю в діях позивача складу злочину.

Проте колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто на користь позивача матеріальну шкоду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до ст.2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобовязані розяснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

Згідно ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду.

Таким чином, визначення розміру матеріальної шкоди належить до компетенції органів прокуратури, як органу, який провадив слідчі дії, про що має бути винесена відповідна постанова. У випадку незгоди з визначеним розміром суми, сплачених позивачем за надання йому правової допомоги, позивач має право оскаржити таку постанову до суду.

Така ж правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України у справі №6-11643св09 від 21 квітня 2010 року.

Із наданих позивачем суду матеріалів не вбачається, що останній звертався до органу, який провадив слідчі дії, із заявою про визначення розміру відшкодування завданої матеріальної шкоди.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність задоволення вимог позивача про відшкодування на його користь матеріальної шкоди, тому в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року скасувати в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 13224,57 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до Управління внутрішніх справ в Дніпропетровській області, прокурора Дніпропетровської області, Державної казначейської служби Українипро відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: