Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3419/16-ц

номер провадження 2/695/1684/16

02 грудня 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

при секретарі Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2007 року помер ОСОБА_3, який був жителем ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина на майно у вигляді земельної ділянки, площею 3,73 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку прийняла його дружина ОСОБА_4. А 05 травня 2009 року ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку. Позивач по справі залишилася єдиним спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_4 та звернулася до нотаріуса для належного оформлення своїх спадкових прав.

При зверненні до Золотоніської районної державної нотаріальної контори позивачу повідомили, що за життя ОСОБА_4 не провела державної реєстрації прав власності на земельну ділянку, яку вона отримала у спадок після померлого чоловіка, тобто вона не отримала державний акт на право приватної власної на земельну ділянку та у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця не можливо провести реєстрацію права власності у встановленому законом порядку, оскільки документи на померлу особу не видаються, що стверджується відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії доданої до матеріалів справи.

Крім того під час звернення до державного реєстратора було зясовано, що державний акт на імя ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 3,73 га, яку ОСОБА_4 успадкувала після померлого ОСОБА_3, був виписаний 14 грудня 2009 року, тобто вже після її смерті, а на даний час отримати його оригінал для оформлення спадщини в нотаріальному порядку позивач не має можливості, оскільки оригінал документа видається лише особисто власнику державного акту, в звязку з чим позивач змушена звертись до суду за захистом своїх спадкових прав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не зявились, однак від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просив розгляд справи проводити за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву №196 від 21.11.2016 року, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2008 року, виданого державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 818, спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділянки, площею 3,73 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району Черкаської області і належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 5-4-327 від 23 грудня 1999 року.

Згідно із свідоцтвом про смерть (серії 1-СР №113672 від 06.05.2009 року) ОСОБА_4 померла 05.05.2009 року, про що зроблений відповідний актовий запис №5.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку (серії ЯЗ №049381 від 14.12.2009 року) ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2008 року № 820 належить земельна ділянка, площею 3.73 га, в адміністративних межах ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 мала право на вказану земельну ділянку, однак відповідний державний акт був виданий вже після її смерті.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з довідки № 55 від 04.06.2010 року, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району, ОСОБА_4, яка померла 05.05.2009 року, постійно проживала з онуками ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Із свідоцтва про народження серії І-СР № 253413 від 02 лютого 1995 року, виданого ОСОБА_2 сільською радою, вбачається, що ОСОБА_7 народилась 01 грудня 1994 року, а її батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-БК № 018746 від 20 червня 1996 року, виданим Уляновською сільською радою Переяслав-Хмельницького району, Київської області, 19 червня 1996 року помер батько позивачки ОСОБА_9.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 068242 від 08 січня 1998 року, виданого ОСОБА_2 сільською радою, 06 січня 1998 року померла мати позивачки ОСОБА_10.

У відповідності до свідоцтва про шлюб (серії І-СР № 108907 від 06 вересня 2014 року), виданого виконкомом Калениківської сільської ради, ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Із довідки № 53 від 10.05.2016 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Золотоніського району, вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ОСОБА_12 ОСОБА_13 проживала разом з ними в с. Броварки Золотоніського району Черкаської області по вул. Гагаріна, 23 та вступила в управління спадковим майном.

Згідно з ч. І ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином судом встановлено, що позивач по справі та її брат ОСОБА_8 набули права на спадщину після смерті ОСОБА_4, яка б належала їх матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Із довідки № 53 від 10.05.2016 року виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради вбачається, що позивач фактично прийняла та вступила в управління спадковим майном.

Суд також бере до уваги, що відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 191229 від 13 квітня 2012 року), виданого ОСОБА_2 сільською радою, брат позивачки ОСОБА_8 помер 12 квітня 2012 року.

За таких обставин вбачається, що позивач залишилася єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4

Відповідно до повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 22.11.2016 року №1177/01-16 після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за № 617/2009. Підставою для її заведення були подані заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_7 та ОСОБА_8, який помер 12 квітня 2012 року. На імя ОСОБА_7 09 жовтня 2013 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на майновий пай та грошові вклади.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_4, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із заяви сільського голови с. Броварки від 21.11.2016 року за вих. № 196 сільська рада позовні вимоги визнала у повному обсязі, а тому позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 11, 209, 212, 213 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати право власності на земельну ділянку цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,73 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району Черкаської області, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЗ № 049381 виписаного управлінням Держкозему у Золотоніському районі Черкаської області 14 грудня 2009 року, кадастровий номер :06:001:0002 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 05 травня 2009 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Середа Л.В.