Справа № 465/4613/15 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/5656/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_4, прокурора Заяць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 липня 2016 року у справі за позовом Прокурора Франківського району м. Львова в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Львівської міської ради, про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 липня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0201 га по вул. В.Антоновича, 26-а у м. Львові для обслуговування житлового будинку від 28.07.2004р. серії ЛВ № 048288, виданий ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині задоволення позову оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивачем було пропущено строк позовної давності щодо визнання недійсним державного акта на землю, оскільки позивачу було відомо про такий акт ще у 2010 році. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівської міської ради від 29.04.2004 року №1246 «Про передачу громадянам у приватну власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м.Львові» Львівська міська рада передала ОСОБА_2 земельну ділянку на вул. Антоновича, 26а у м. Львові, площею 0,0201 га - у приватну власність та площею 0,0049 га за договором оренди (а.с. 9-17).

На підставі вказаної ухвали, ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0201 га по вул.Антоновича, 26а у м.Львові для обслуговування житлового будинку (а.с.99).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.09.2011року у справі № 2а-562/2011, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2012року, визнано нечинною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 29.04.2004р. №1246 «Про надання громадянам у приватну власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м.Львові» в частині передачі ОСОБА_2 земельних ділянок на вул. Антоновича 26а у м. Львові, площею 0.0201 га у приватну власність та 0.0049 га - за договором оренди. (а.с.6-8). Вказаною постановою суду встановлено, що земельні ділянки, які передані у власність та оренду ОСОБА_2 фактично знаходяться на єдиній підїзній дорозі до будинку, в якому проживає ОСОБА_4, що порушувало права позивача.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2011р. у справі №13497/119/04 прийнято нову постанову, якою скасовано постанову Франківського районного суду м.Львова від 08.12.2010р., та задоволено позов Заступника прокурора м.Львова в інтересах ОСОБА_4 Визнано протиправними і скасовано розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської Ради №1050 від 15.12.2003р. «Про присвоєння поштового номеру 26А по вул.Антоновича та №1829 від 25.12.2003р. «Про оформлення права власності на будинок №26А на вул.Антоновича. (а.с.71-75).

Згідно з інформацією, що міститься в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку від 03.02.2016р. відсутня інформація про те, що земельна ділянка площею 0,0201 га по вул. Антоновича, 26а у м.Львові належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.132).

Відповідно до статей 126, 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі № 6-46цс14 і не погодитись з нею у колегії суддів немає підстав.

При вирішення спору суд також враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 26.09.2012р. у справі №6-103цс12, відповідно до якої, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Враховуючи, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_2 на підставі ухвали Львівської міської ради від 29.04.2004 року №1246, яка у судовому порядку визнана нечинною та скасована, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення позову прокурора.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було пропущено строк позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а саме журналом судового засідання від 25.07.2016р., ОСОБА_4 дізнався про існування державного акту на земельну ділянку, виданого відповідачу, лише у 2014 році, з позовом прокурор звернувся у липні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: