Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2016 Справа №607/9976/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого судді Стельмащука П.Я.

- секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою №37, що знаходиться в будинку №14 по вул.Київська в м.Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником зазначеної квартири. Відповідачі по справі близько 15 років не проживають в квартирі, їх речі та майно відсутні, вони не бере участі в утриманні житла та не вносять плату за комунальні послуги.

Позивача в судове засідання не з»явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, через засоби масової інформації.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 05.02.2010року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 спадкоємцями квартири №37, що знаходиться в будинку №14 по вул.Київська в м.Тернополі, що належала на праві приватної власності ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Як вбачається з довідки № 2110, виданої 31.10.2016 року ТзОВ «СОВР-1» в квартирі №37, що знаходиться в будинку №14 по вул.Київська в м.Тернополі зареєстрованийОСОБА_6 та зареєстровані, однак не проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно акту комісії від 08.09.2015 року, затвердженого директором ТзОВ «СОВР-1» , ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за місцем реєстрації в квартирі №37, що знаходиться в будинку №14 по вул.Київська в м.Тернополі, не проживають близько 5 років.

ОСОБА_6 подав суду заяву про те, що після відкриття провадженняу справі, ? частину квартири №37, що знаходиться в будинку №14 по вул.Київська в м.Тернополі він подарував ОСОБА_1.

У відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №37, що знаходиться в будинку №14 по вул.Київська в м.Тернополі.

Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20грн., по 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою №37, що знаходиться в будинку №14 по вул.Київська в м.Тернополі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275, 60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 275, 60 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий П.Я.Стельмащук