Номер провадження: 22-ц/785/8061/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

ОСОБА_2

при секретарі Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015року,

встановила:

08 січня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ: 35326253, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) - за кредитом 581 574,36 грн.; за відсотками 423 229,55 грн; пені за останній рік 180 755,44 грн., зазначивши наступне.

21 квітня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3, уклали кредитний договір № 1501/0408/71-054.

Відповідно до умов вищевказаного договору, банк зобов'язався надати позичальнику ОСОБА_3 кредит у сумі 40 500 дол. США.

Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Також, 21 квітня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - громадянин України ОСОБА_4 уклали договір поруки № 1501/0408/71-054-Р-1.

Згідно до договору поруки, відповідач ОСОБА_4, як поручитель, поручився за виконання позичальником обов'язків, які виникли на підставі договору.

Відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники.

28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК «Вектор Плюс») укладено договір факторингу.

Відповідно до п. 2.1, 2.2. договору, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору.

Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу.

Відповідно до п. 2.1, 2.2. договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації.

З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору.

Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008 року позичальником згідно якого є ОСОБА_3.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві ОСОБА_3 кредит у сумі 40 500,00 (сорок тисяч п'ятсот) дол. США.

У порушення умов договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10 листопада 2014 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом 39 284,35 (тридцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят чотири долари США 35 центів) дол. США, що за курсом НБУ на 10 листопада 2014 складає 581 574,36 (п'ятсот вісімдесят одна тисяча п'ятсот сімдесят чотири гривні 36 копійок) грн., за відсотками 28 588,43 (двадцять вісім тисяч п'ятсот вісімдесят вісім доларів США 43 центи) дол. США, що за курсом НБУ на 10 листопада 2014 року складає 423 229,55 (чотириста двадцять три тисячі двісті двадцять дев'ять гривень 55 копійок). гр

У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нарахована неустойка.

Станом на 10 листопада 2014 року розмір неустойки становить:

- пеня 47 854,50 (сорок сім тисяч вісімсот п'ятдесят чотири долари США 50

центів) дол. США, що за курсом НБУ на 10 листопада 2014 року складає 708 448,79 грн. 79 коп.

З рахуванням річного строку позовної давності, розмір неустойки становить:

- пеня 12 209,72 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 180 755,44 грн.

Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі порушення строків платежів, встановлених п. 3.1. договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, встановленому умовами договору.

На виконання умов договору відповідачам була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

В судовому засіданні:

- представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у всіх судових засіданнях без представника позивача;

- відповідачі позов не визнали.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015 року товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у позові до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» проситьрішення Котовського міськрайонного суду Одеської області скасувати повністю, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2016 року, рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015 року скасоване, ухвалене нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2016 року по даній справі - скасоване, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з вимогами ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Задовольняючи вищевказані позови суд першої інстанції, на підставі матеріалів даної справи, ст.ст. 509, 1049, 1054, 1077 ЦК України, правильно виходив з наступного.

За кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Як вбачається із матеріалів даної справи, 21 квітня 2008 року, ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3, уклали кредитний договір № 1501/0408/71-054 (а.с. 05-08).

Відповідно до умов вищевказаного договору банк надав позичальнику ОСОБА_3 кредит у сумі 40 500 дол. США.

Згідно до умов договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

21 квітня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - громадянин України ОСОБА_4 уклали договір поруки № 1501/0408/71-054-Р-1 (а.с. 12).

Відповідно до договору поруки, відповідач ОСОБА_4, як поручитель, поручається за виконання позичальником обов'язків, які виникли на підставі договору.

Згідно з договором поруки, відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2010 року, було задоволено позов ПАТ «Сведобанк» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто заборгованість за кредитним договором №1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008 року станом на 17 вересня 2009 року в сумі 316672,90 грн. солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, чотирикімнатну квартиру №57, що знаходиться на другому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку №22 по проспекту Перемоги, в м. Котовську Одеської області, та належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів (а.с. 68-69).

Відповідно до встановленого судом розрахунку у стягнуту судом суму боргу включено: 38608,35 дол. США заборгованість по кредиту; 676,00 дол. США - заборгованість по простроченому тілу кредиту; 207,78 дол. США - заборгованість по процентам та пеня 74,22 дол. США.

Вказане рішення суду набрало законної сили 08 листопада 2010 року.

Виконавче провадження за цим рішенням закінчено 02 квітня 2014 року (а.с. 71).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Доводи позивача про перехід прав вимоги від публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до Факторингової компанії «Вектор Плюс» згідно договору факторингу №15 не підтверджується належними доказами цьому.

Згідно наданого позивачем витягу із цього договору факторингу не вбачається відступлення прав вимог за кредитним договором № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008 року (а.с. 05-08).

Також у підтвердження цьому позивачем не надано перелік кредитних договорів, які передаються за умовами цього договору факторингу згідно додатку №8 до цього договору факторингу (а.с. 08).

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними доказами обставин справи в обґрунтування своїх вимог стосовно відступлення прав вимог за кредитним договором № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008 року від ПАТ «Сведбанк» до факторингової компанії «Вектор Плюс», тому відповідно подальша переуступка цих вимог від ФК «Вектро Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи» не є належним чином обґрунтованою.

Оскільки, позивач належним чином не довів наявність зобовязання відповідачів перед ним за умовами кредитного договору № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008 року укладеного між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_3, у позові слід відмовити у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи" - відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_2