Справа № 443/975/16 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/6583/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Дане рішення оскаржило ПАТ КБ «Приватбанк».

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити. Зазначають, що відмовляючи в позові, суд вказує на технічні помилки, які відбулись при укладенні договору. Проте, правочин був укладений з додержанням усіх норм закону у розумінні ст.ст. 203-215 Цивільного кодексу України. Тобто помилки при складанні договору не тягнуть за собою його недійсності. Також, зазначають недоведеним факт, зазначений у рішенні суду, що у момент укладення договору відповідачка знаходилась в іншому місті, оскільки відмітка в паспорті не є належним доказом. Крім цього, у судовому засіданні не було зясовано чому відповідач не зверталася до правоохоронних органів після того, як дізналася про те, що на неї оформлено кредит та яким чином відбувалось користування кредитною карткою на підставі кредитного договору.

В судове засідання відповідач не зявилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що її інтереси в судовому засіданні захищала представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника відповідача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції, посилаючись на ряд статей ЦК України, зокрема, ст.ст. 629, 1049, 1054, 1048, 626, 629, 546, 549, 611, 612, 204, 215 та відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивачем додано до матеріалів справи Анкету-заяву про приєднання до умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 9.10.2013 року (а.с.9) та копію паспорта (а.с.10), з яких вбачається, що у них серія і номер паспорта відповідачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м.Ходорів, вул 16 липня 14/12 Жидачівського району Львівської області вказані, як «серія КВ №857247», а дата видачі 20.02.2002 року. В той же час, як вбачається із копії її паспорта гр. України серія такого КС №717136 та дата видачі 15.07.2009 року (а.с.43). За вказаних обставин та враховуючи правові приписи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_3 взагалі не укладала кредитний договір з позивачем, так як в той час перебувала за межами країни про що свідчать додані до матеріалів справи копії паспорта гр. України та дозволи (візи) на виїзд за межі країни (а.с. 43-54), а тому немає підстав для задоволення заявленого позову, оскільки позов поданий до неналежного відповідача.

Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими, такими, що обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, а обставини, які суд вважав встановленими не доведені.

Як вбачається із матеріалів справи 9.10.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір у формі приєднання (ч.1 ст. 634 ЦК України). Такий договір, який зокрема, поєднує в собі елементи кредитного договору та договору надання банківських послуг не оспорений, не визнаний недійсним та є чинним. Підстав вважати такий нікчемним чи неукладеним немає, оскільки на анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку є заповненими відповідні графи, що зазвичай заповнюються, наявні підписи сторін (представників сторін), печатка банку, дата заповнення анкети та відповідно укладення договору. До анкети-заяви також долучена копія паспорту виданого відповідачу ОСОБА_3 серія КВ 858247, а також витяги із умов та правил надання банківських послуг та витяги із тарифів банку (а.с. 9-21). Відповідно до умов договору відповідач, зокрема, отримала у користування кредитні кошти у розмірі ліміту 4 тис. грн., який згодом збільшувався на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У період строку дії договору відповідачем неодноразово отримувались у кредит кошти в межах кредитного ліміту, здійснювалось погашення отриманих кредитних коштів, були нараховані відсотки за користування такими у відповідності до умов договору (розрахунок заборгованості за договором а.с. 5-7).

У звязку із неналежним виконання відповідачем умов договору у неї виникла заборгованість, яка станом на 27.04.2016 року склала 90950,21 грн., з яких 28274,12 грн. заборгованість за кредитом; 62676,09 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Зважаючи на вказане, а саме те, що відповідач, порушуючи умови укладеного між нею та позивачем договору, не здійснювала передбачених умовами договору платежів із повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, слід вважати, що така відмовилася від виконання такого договору в односторонньому порядку, що суперечить умовам договору та вимогам закону та з відповідача підлягали стягненню вказані суми, що складають загальну суму заборгованості.

Вказане відповідає вимогам закону, зокрема, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 626-631, 634, 638-646, 1046-1053, 1054-1056-1, 1066-1071 ЦК України.

Що стосується доводів відповідача про те, що нею такий договір не укладався, оскільки на час укладення такого у неї існував новий паспорт громадянина України та вона перебувала за кордоном, то такі судом до уваги не беруться.

Так, наявність у позивача іншого паспорту громадянина України (а.с. 43) серія КС 717136 при відсутності будь-яких даних про втрату чи анулювання попереднього жодним чином не вказує на неможливість укладення нею даного кредитного договору та нікчемність такого, оскільки у такому (заяві-анкеті) наведені усі ідентифікуючі дані позивача (дата народження, місце реєстрації, тощо включно із чинним і на даний час ідентифікаційним номером).

Що стосується поданих копій двох паспортів громадянки України ОСОБА_3 для виїзду за кордон із датами видачі та чинності відповідно з 23.10.2013 року до 23.10.2023 року та 16.04.2004 року до 16.04.2014 року (а.с. 44-46), а також копіями сторінок паспорту для виїзду за кордон для особливих відміток та віз а.с. 47-54, які не завірені належним чином та які не слід однозначно вважати копіями чинного паспорту відповідача для виїзду за кордон, то такі не слід вважати належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, які б стверджували про перебування відповідача за кордоном у день укладення договору та відповідно про нікчемність чи неукладеність кредитного договору.

Зважаючи на вказане, а саме чинність кредитного договору, неоспорення такого відповідачем, неналежне виконання відповідачем його умов, що призвело до виникнення заборгованості та необхідності її погашення рішення суду про відмову у задоволенні позову банку слід вважати таким, що не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає обставинам, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким слід позовні вимоги задовольнити. Так, слід стягнути з відповідача в користь позивача 90950,21 грн. заборгованості за кредитним договором станом на 27.04.2016 року, з яких 28274,12 грн. заборгованість за кредитом; 62676,09 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Вказаним слід визнати доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а саму скаргу задовольнити.

Відповідно до задоволених вимог позову та скарги слід вирішити питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 90950,21 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 9.10.2013 року, з яких 28274,12 грн. заборгованість за кредитом; 62676,09 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1378 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1515,8 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_5