Справа № 316/2585/15-ц
Провадження № 2/316/632/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

"18" листопада 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника, який діє на підставі письмової довіреності звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1, в якому зазначає, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено 23 серпня 2008 року договір без номеру, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку зменшувати або збільшувати кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, який підтверджується підписом у заяві. Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідач порушив умови кредитного договору, що й призвело до утворення заборгованості, яка суму у 23341 гривню 62 копійки та складається з наступного:

- 3 999,42 грн. заборгованість за кредитом;

- 14 964,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2 789,99 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 1 087,70 грн. штраф (процентна складова).

Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1218 гривень 00 копійок.

В судове засідання сторони зявилися.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_2, яка діє на підставі письмової довіреності, підтримала позовні вимоги та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову, надав також суду заперечення на позовну заяву у письмовому вигляді (а.с.143-146) та доповнення до заперечень (а.с.167-169).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне:

Між позивачем та відповідачем було укладено договір 23.08.2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, згідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000 гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту підписавши заяву (а.с.5) разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (а.с.8-31) та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, який підтверджується підписом у заяві (а.с.5 зворот) та отримав кредитну картку 23.08.2011 року терміном дії до червня 2015 року (а.с.170).

Згідно з розрахунком, станом на 30 вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить суму у 23341 грн. 62 коп. (а.с.4), яка складається з наступного:

- 3 999,42 грн. заборгованість за кредитом;

- 14 964,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 2 789,99 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 1 087,70 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до норм п.2 статті 345 ЦК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У звязку із несвоєчасним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Станом на дату звернення позивача до суду з позовною заявою та дату розгляду справи в суді, відповідачем у добровільному порядку заборгованість за Кредитним договором сплачена не була.

При визначенні початку прострочення заборгованості необхідно враховувати вимоги глави 18 ЦК України, яка визначає порядок визначення термінів. У відповідності з цією главою строк виконання зобовязання закінчується останнім днем визначеного терміну.

Згідно статті 253 ЦК України, визначення терміну починається з наступного дня після відповідної календарної дати чи наступної події, з якою повязано його початок. При цьому, якщо останній день терміну співпадає з неробочим днем, який встановлений згідно законодавству, то строк виконання зобовязання закінчується в ближчий робочий день після неробочого.

Відповідач у своїх запереченнях посилається на строк позовної давності, однак суд не погоджується з відповідачем з наступних підстав:

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Позовна давність - це термін, протягом якого сторона може звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пункт 6 статті 232 ГК України встановлює, що період нарахування пені закінчується через шість місяців з дня, коли зобовязання повинно було бути виконано, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Крім цього необхідно прийняти до уваги, позовну давність, яка приймається до вимоги щодо сплати пені.

Статтею 549 ЦК України визначено, що пеня - це штрафна санкція за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, які нараховуються в процентному відношенні від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно розяснення Вищого арбітражного суду України від 16.04.1993 року №01-6/438, а також листу Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 04.12.2002 року №2- 221/6439 термін позовної давності до пені необхідно вираховувати відносного кожного дня окремо.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252, 255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з умовами кредитного договору укладеного між сторонами, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким встановлено як щомісячні платежі так і кінцевий строк повного погашення кредиту червень 2015 року (термін дії картки), тобто перебіг трирічного строку позовної давності, відповідно до ст.257 ЦК України), стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі, відповідно до ст.261 ЦК України після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто з червня 2015 року.

Отже, судом встановлено, що у відповідача перед позивачем виникли зобовязання 23.08.2011 року та встановлено термін їх виконання червень 2015 року (термін дії кредитної картки), позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача 16 листопада 2015 року (а.с.2), тобто в період, коли не пройшов шестимісячний термін застосування строку позовної давності передбачений законодавством щодо нарахування пені, а тим більш, стосовно до інших видів санкцій за порушення зобовязань передбачених договором.

Суд критично відноситься до посилань відповідача на відсутність матеріальної можливості виконання зобовязань за кредитним договором, оскільки, відповідно до статті 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп. (а.с.1)

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки суд прийшов до висновку щодо основні вимоги позивача підлягають задоволенню, то й вимоги позивача щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат також підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 232, 251-255, 256-258, 261, 526, 527, 530, 536, 549, 598, 610, 611, 629, 634, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 293, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Вимоги позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, 50, рах.№3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 23 серпня 2011 р. у розмірі 23341 (двадцять три тисячі триста сорок одна) гривні 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму коштів сплаченого судового збору у розмірі 1218 гривень 00 копійок

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 22 листопада 2016 року.

Суддя: М. В. Капустинський