Провадження 2/127/4088/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 позов мотивувала тим, що 07.05.2016 року у віці 75 років помер її чоловік ОСОБА_5 і після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, що в м. Вінниці, проспект Юності, 25/19 та картини.

Заповіту ОСОБА_5 не залишив.

Позивач, як спадкоємиця першої черги після смерті чоловіка, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, крім неї із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернувся син ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_4

Спадкодавець ОСОБА_5 протягом багатьох років хворів, стан його здоровя особливо погіршився в 2008 році після перенесеної ним операції. За життя він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні церебро-васкуляторної патології № 5 ВОПНЛ ім. ак. ОСОБА_6, де йому був поставлений діагноз: дисциркуляторна енцефалопатія змішаного ґенезу ІІ ступеню (гіпертонічна, атеросклеротична, посттравматична) з переважним ураженням судин вертебро-базилярного кола; цефалічний, вестибуло-атактичний синдром; гіпертонічна хвороба ІІ ст.; гіпертензивне серце; ІХС; стенокардія напруги ІІФК; дифузійний кардіосклероз СНІ; аорто-коронарне шунтування (2001 р.); симптоматична (посттравматична) епілепсія з генералізованими нападами. За життя чоловіка позивач доглядала за ним: готувала їжу, прибирала, здійснювала постійний догляд.

Відповідач родинних відносин із батьком не підтримував багато років, не відвідував батька під час хвороби, ухилявся від надання йому матеріальної допомоги, не підтримував морально, хоча мав матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Після смерті чоловіка позивач взяла на себе всі витрати, повязані з похованням.

На підставі ст. 1224 ч. 5 ЦК України позивач просила усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер 07.05.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 1981 року, і у ОСОБА_5 від першого шлюбу є син ОСОБА_7, який постійно проживає у м. Полтаві і з батьком родинних стосунків не підтримував, матеріально не допомагав, хоча батько потребував його допомоги. ОСОБА_5 мав хворе серце, потребував постійного лікування, догляду, обстежень, неодноразово лікувався в умовах стаціонарів, йому робили операції. Жодного разу син не відвідував батька в лікарні. ОСОБА_3 в силу свого віку і хвороб також була прикутою до ліжка і не могла себе обійти та надати належної допомоги чоловікові, тому догляд за ними здійснював ОСОБА_8 Перед смертю ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_3 також телефонувала відповідачеві і говорила про важкий стан батька, але син уникав будь-яких розмов. ОСОБА_5 дуже страждав через байдужість сина, відсутність від нього співчуття та моральної допомоги. Померлий ОСОБА_5 був художником, мав свою майстерню, багато малював і після його смерті відкрилась спадщина на ? частку однокімнатної квартири та картини. Позивач вважає, що ОСОБА_4 не має права на спадкування, оскільки він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та хвороби був у безпорадному стані.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, надав через представника ОСОБА_2 письмову заяву в якій зазначив про визнання ним позову ОСОБА_3 та про розгляд справи у його відсутності.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 позов визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_4 єдиний син померлого ОСОБА_5, проживає у м.Полтаві, з батьком тісних звязків не мав. Фактично не спілкувався з ним 10 років, лише іноді телефонував. Догляд за батьком здійснювала позивач ОСОБА_3, з якою він був одружений більш ніж тридцять років.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з 2004 року була знайома з ОСОБА_5, він був членом спілки художників України і багато його робіт перебувало на закордонних виставках, колекціонери цікавились його картинами. Він був одружений вдруге і ОСОБА_3 забороняла йому спілкуватись з сином від першого шлюбу. Лише на похоронах свідок бачилась із відповідачем, і він сумував за батьком та жалкував, що не спілкувався із ним при житті.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що із ОСОБА_5 була знайома приблизно 20 років, останні 5 років спілкувались по роботі. Він був хворобливим, часто лікувався, але майже кожного дня приходив працювати до майстерні, працював по 3-5 годин, заробляв лише від продажу картин. В квітні 2016 року на виставці була представлена його нова колекція. Про сина ОСОБА_5 розповідав, але сумував, що вони рідко спілкуються із ним та онуком, оскільки ОСОБА_3 перешкоджала. Сина ОСОБА_5 ОСОБА_10 вона побачила вперше на похованні ОСОБА_5 Вважає, що ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги перед своєю смертю і відповідач такої допомоги йому не надавав.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 07.05.2016 року у віці 75 років, про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 10.05.2016 року зроблено актовий запис № 1295 (а.с. 6). ОСОБА_5 помер у стаціонарі КЗ «ВРУСП» причина: хвороба серця (а.с. 73).

З 23.02.1981 року по день смерті ОСОБА_5 перебував в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище «Петрусева») ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 50).

На підставі свідоцтва про право власності № 2112 від 07.06.2001 року ОСОБА_5 належала однокімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1. Загальна площа квартири 29,4 кв.м., житлова 15,8 кв.м. (а.с. 8). Право власності зареєстроване в КП «ВООБТІ» 15.06.2001 року. Місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за даною адресою (а.с. 12).

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина. Заповіту ОСОБА_5 не лишив.

В зв`язку з цим спадкування здійснюється за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України із письмовою заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_12 11.05.2016 року (спадкова справа № 4, а.с. 37). Із аналогічною заявою відповідач ОСОБА_4 звернувся 12.05.2016 року (а.с. 47).

Відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Враховуючи роз'яснення, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду та піклування.

Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності.

Підсумовуючи наведене, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

На необхідності встановлення в сукупності вказаних обставин звертається увага в п. 4 листа ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13

На підставі наданих суду доказів, пояснень представників сторін і свідків було встановлено, що ОСОБА_5 внаслідок похилого віку і хвороб був у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги і догляду. Про важкий стан здоров`я свідчать численні медичні довідки, виписки з історії хвороб), що залучені до матеріалів справи (а.с. 9-11, 74-78).

ОСОБА_5 потребував допомоги, в тому числі матеріальної, саме від свого сина ОСОБА_4, оскільки дружина спадкодавця ОСОБА_3 також внаслідок хвороби останній час була прикута до ліжка і догляд за нею здійснювали сторонні люди.

Суд вважає, що єдиний син ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_4 свідомо ухилявся від обов'язку надання допомоги (утримання) батькові, хоча мав таку можливість. Протягом багатьох років ОСОБА_4 не приїжджав до батька, не спілкувався, не здійснював за ним догляд під час перебування в лікарнях, не купував необхідних ліків і продуктів. Доказів того, що він не мав можливості допомагати хворому батькові, відповідач не надав.

Дані обставини відповідач ОСОБА_4 визнав, надавши суду письмову заяву через свого представника ОСОБА_2, тому суд приймає визнання позову відповідно до ст. 174 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід усунути від права на спадкування за законом відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1224 ч. 5, 1261 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_5, який помер 07.05.2016 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: