Ухвала

іменем україни

09 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Маляренка А.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації у Київській області № 2414 від 14 жовтня 2010 року вона отримала у приватну власність земельну ділянку НОМЕР_1, кадастровий НОМЕР_2, для ведення індивідуального садівництва по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 зайняв її земельну ділянку, розмістив на ній пересувний вагончик, огородив територію парканом та встановив ворота, просила зобов'язати ОСОБА_4 повернути належну їй земельну ділянку, привівши таку у придатний для використання стан, шляхом знесення пересувного вагончика, паркану та воріт за власний рахунок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку, привести земельну ділянку у придатний для її використання стан за його рахунок, знести пересувний вагончик, паркан і ворота за його рахунок. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених ОСОБА_3 позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанцій, дійшов висновку про те, що право власності є непорушним і охороняється законом і власник земельної ділянки має право вимагати усунути перешкоди у здійсненні ним права власності.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є членом СТ «Перемога-плюс» та власником земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, що вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (а.с. 4, 5).

Згідно довідки ГО СТ «Перемога-плюс» за № 474 від 05 лютого 2012 року ОСОБА_4 зайняв земельну ділянку ОСОБА_3, розмістивши на ній пересувний вагончик, огородивши територію парканом та обмеживши вільний доступ, порушуючи право власності останньої.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суди першої та апеляційної інстанцій вірно виходили з того, що з наявних доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що право позивача щодо спірної земельної ділянки порушено, тому право останньої на звернення з даним позовом передбачено статтями 16, 391, 386 ЦК України, згідно з якими власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

З огляду на вищезазначене обґрунтованим є висновок про зобов'язання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку та за свої кошти привести цю земельну ділянку у придатний для її використання стан, знести пересувний вагончик, паркан та ворота, оскільки остання позбавлена права користування своєю земельною ділянкою, що порушує її права.

Разом з цим, на момент розгляду цієї справи у касаційному порядку встановлено, що існує рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 травня 2016 року, яким залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_4 до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у касаційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухвалених рішень і висновків судів не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді касаційної інстанції не встановлено.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування ухвалених у справі судових рішень, так як вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 333, 335, 336, 337, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

А.В.Маляренко

І.М. Фаловська