Номер провадження 2/754/1217/16
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Ленській Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», 3-тя особа - ОСОБА_2 про припинення договору поруки,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за Кредитним договором № K2HCAK24060019 від 11.03.2008 р. у розмірі 1 062 337 грн. 44 коп., посилаючись на невиконання відповідачами умов укладеного договору.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки від 11.03.2008 року. Але вона вважає, що даний Договір підлягає визнанню припиненим, оскільки договір поруки який був їй переданий не містить печатки та підпису уповноваженої особи ПАТ КБ "ПриватБанк"; основний кредитний договір був забезпечений автомобілем марки "Daewoo", держномер НОМЕР_2, який було реалізовано для погашення заборгованості; строки позовної давності у три роки за основним зобов'язанням та 6 місяців за договором поруки сплинули.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. У запереченнях на зустрічну позовну заяву вказав, що відповідач вводить суд оману, так як договір поруки скріплено печаткою та підписано уповноваженою особою; щодо строків позовної давності то в кредитному договорі вказано, що договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, а згідно п.11 Договору поруки, порука припиняється після 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Враховуючи викладене, заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.

Відповідач ОСОБА_3 її представник ОСОБА_4, первісний позов не визнали. У письмових запереченнях зазначили, що кредит надавався в національній валюті, надання споживчих кредитів в іноземній валюті згідно ст. 11 Закону Країни " Про захист прав споживачів" заборонено, а тому розрахунки позивача у доларах США є незрозумілими; позивачем було вже реалізовано предмет автомобіль марки "Daewoo", держномер НОМЕР_2, але про це в розрахунках заборгованості не зазначено; відповідач ОСОБА_3 також вважає, що з моменту підписання договору поруки суттєво змінилися обставини при яких укладався договір поруки - відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розлучилися, позивач не повідомив ОСОБА_3 про реалізацію предмета застави, вона не знала, що продаж автомобіля не покриє більшу частину боргу; посилалася на сплив терміну позовної давності. Одночасно просили задовольнити зустрічну позовну заяву з обставин викладених у ній.

Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3, - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

11.03.2008р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого на час розгляду справи є ПАТ КБ "ПриватБанк", та ОСОБА_2 був укладений Кредитно-заставний договір № K2HCAK24060019 за умовами якого банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 11 195, 47 дол. США на придбання автомобіля та сплату необхідних платежів, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 10.56 %, кінцевий термін повернення кредиту - 10.03.2015 р..

За умовами укладеного договору та відповідач ОСОБА_2 зобов'язався надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, 11.03.2008 р. був укладений Договір поруки.

Відповідно до умов укладеного Договору поруки відповідач ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № K2HCAK24060019 від 11.03.2008р.

Згідно п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

З представленого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_2 належним чином прийняті на себе зобов'язання за вищезазначеним кредитним догвором не виконав.

Заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" на час звернення останнього до суду відповідно до заявлених позовних вимог складає 48 978, 21 дол. США, що за курсом НБУ станом на 16.10.2015 року складає 1 062 337 грн. 44 коп. з яких:

- 9 775, 76 дол. США - заборгованість за кредитом;

- 3 765, 10 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 687, 41 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 32 406, 67 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 11, 53 дол. США - штраф (фіксована частина);

- 2 331, 75 дол. США - штраф (процентна складова).

Посилання відповідача ОСОБА_3 та її представника на те, що ст. 11 Закону Країни " Про захист прав споживачів" надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено і кредит надавався в національній валюті, суд сприймає критично, оскільки на час укладання кредитного договору у 2008 році такої заборони не існувала, а валюта у якій кредит надавався прописана у п. 17.1.2, 17.1.3 Кредитного договору, а саме долари США.

Відповідно до вимог ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або не виплаває із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому, за приписами зазначеної норми матеріального права, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагалися; 3) виникнення договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового характеру не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Враховуючи ст. 652 ЦК України суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_3 та її представником не доведено в судовому засіданні наявність одночасно всіх обставин, з якими законодавець пов'язує можливість розірвання договору поруки. Доводи ОСОБА_3, що розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 є істотною зміною обставин, при обізнаності якої раніше, позивач не прийняла б рішення про укладення договору поруки, на думку суду є необґрунтованими.

Посилання відповідач ОСОБА_3 на те, що банк не повідомив її про реалізацію предмета застави, а також на те, що вона не знала, що продаж автомобіля не покриє більшу частину боргу, суд також не бере до уваги оскільки такого обов'язку, згідно кредитного договору та договору поруки банк не мав.

Щодо клопотання ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності три роки, то згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання зобов'язань встановлений п. 17.1.5 кредитного договору є - 10.03.2015 р., а тому строк позовної давності пропущено не було.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим свого підтвердження, у повному обсязі, в судовому засіданні не отримали, оскільки представник банку надав до суду договір поруки від 11.03.2008р скріплений печаткою та підписаний уповноваженою особою банку. Підтвердження того, що предмет застави автомобіль марки "Daewoo", держномер НОМЕР_2 було реалізовано, а отримана грошова сума була зарахована в рахунок погашення заборгованості жодна сторона справи також не надала.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_3 щодо припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 10.03.2015 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 10.03.2015 року і протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

У справі, яка розглядається встановлено, що боржник ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит до 10.03.2015 року, а оскільки банк звернувся до поручителя з позовом 01.12.2015 року, тобто із пропуском зазначеного в ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом , пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення .

З представленого позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені та штрафів нарахованої позивачем складає 48 978, 21 дол. США та значно перевищує розмір збитків позивача, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 9 775, 76 дол. США.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № K2HCAK24060019 від 11.03.2008 р. у розмірі 30 799,82 дол. США (еквівалент згідно курсу НБУ станом на 07.11.2016р. 787 552 гривень 17 коп ) з яких:

- 9 775, 76 дол. США - заборгованість за кредитом;

- 3 765, 10 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 687, 41 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 9 775, 76 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 11, 53 дол. США - штраф (фіксована частина);

- 2 331, 75 дол. США - штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідача ОСОБА_2 на користь банку відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 7875 гривень 52 коп., які складаються з витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10,11,60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 525 , 526, 530 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно - заставним договором № К2НСАК24060019 від 11 березня 2008 року в розмірі 787 552 гривень 17 копійок.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», 3-тя особа - ОСОБА_2 про припинення договору поруки залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 7875 гривень 52 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

.