АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/6385/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1714/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Марцинкевича А.М.,

суддів: Янчук Т.О., Федорової Н.О.

секретар: Лапко Ю.В.

з участю: представника позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом мотивувала тим, що працювала черговою стрілочного поста станції Радулино Південно-Західної залізниці та 15 березня 1990 року після здачі чергування о 20 год.15 хв. з велосипедом прямувала вздовж залізничної колії додому та поблизу багажного приміщення переднє колесо її велосипеда потрапило до прямуючого по залізничній колії маневрового поїзду, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження і як наслідок їй встановлено першу групу інвалідності безстроково з втратою 100 % професійної працездатності із заліком з 08 квітня 2009 року та в постійній потребі стороннього догляду.

У зв'язку із зміною розміру середньомісячної заробітної плати за мінусом отриманої виплати просила стягнути втрачений заробіток з 01.04.2012р. по 31.01.2016р в сумі 38903,0 грн., стягувати кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я з 01.02.2016 року у розмірі 4819,53 грн. щомісячно та безстроково, стягнути відшкодування витрат на постійний сторонній догляд з 01.04.2012р. по 31.01.2016р. у розмірі 2359,50 грн., як різницю недоплачених коштів з врахуванням проведених за вказаний період змін до розміру мінімальної заробітної плати в Україні, стягувати з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на її користь відшкодування витрат на постійний сторонній догляд з 01.02.2016р. у розмірі

689,00 грн. щомісячно та безстроково інфляційні збитки на втрачений заробіток та сторонній догляд та проценти за користування цими коштами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мороз В.О. Провадження 22ц/792/1714/16

Доповідач - Марцинкевич А.М. Категорія № 56

2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я з 01.04.2012р. по

31.01.2016р. у розмірі 38 903,00 грн. одноразово; стягнуто кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я з 01.02.2016 року у розмірі 4 819,53 грн. щомісячно та безстроково; стягнуто відшкодування витрат на постійний сторонній догляд з 01.04.2012р. по 31.01.2016р. у розмірі 2 359,50 грн. та стягнуто відшкодування витрат на постійний сторонній догляд з 01.02.2016 р. у розмірі 689,00 грн. щомісячно та безстроково.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» не погоджуючись із вказаним рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати його, та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Вказує, що позивачу вперше було визначено розмір відшкодування шкоди заподіяної здоров'ю виходячи з середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою, тому суд повинен був застосувати вимоги ч.1 ст. 1208 ЦК України. Апелянт вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про збільшення розміру втраченого заробітку позивача, виходячи з фактичної заробітної плати відповідного працівника з 01.04.2012 року по 31.01.2016 року, чим порушив вимоги законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав і мотивів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що 15.03.1990 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, що підтверджується актом розслідування даного випадку, форма акту БТ (а.с.6).

Згідно довідки Новоград-Волинської МСЕК, позивачу встановлено другу групу інвалідності та в зв'язку з отриманим травмуванням, відповідно виписки акта огляду у Новоград-Волинської МСЕК від 1997р., визнано ступінь втрати професійної працездатності із зазначеними ушкодженнями у розмірі 60 % безстроково. Новоград-Волинською МСЕК від 10 квітня 2009р. при повторному огляді встановлено першу групу інвалідності безстроково з втратою 100 % професійної працездатності із заліком з 08 квітня 2009 року та в постійній потребі стороннього догляду.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 28.12.2009 року стягнуто на користь позивача з державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" втрачений заробіток за період: з 01.06.2008 року по 01.04.2009 року в сумі 2077.20 грн., та з 01.04.2009 року по 01.08.2009 року - 3885 грн.92 коп. і зазначено, що в подальшому стягувати втрачений заробіток в розмірі 1903 грн.09 коп. щомісяця, починаючи з 01.08.2009 року. Також, стягнуто витрати на постійний сторонній догляд з 01.04.2009 року по 01.08.2009 року 1252 грн.50 коп. і в подальшому з 01.08.2009 р. зобов'язано стягувати витрати на сторонній догляд в розмірі 315 грн. щомісячно.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 27.04.2012 року стягнуто на користь позивача з відповідача кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я за період недоплачених сум : з 01.08.2009 року по 01.04.2012 р. у сумі 15004 грн. 48 коп. та кошти по відшкодуванню щомісячного втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я в сумі 2744 грн.33 кок. починаючи з 01.04.2012 р. Також, стягнуто витрати на постійний сторонній догляд з 01.08.2009 року по 01.04.2012 року в сумі 4336 грн.50 коп. і в подальшому з 01.04.2012 р. вирішено стягувати витрати на сторонній догляд в розмірі 547 грн. щомісячно.

Даним рішенням встановлено новий розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, починаючи з 01.04.2012 р. щомісячно по 2744,33 грн. для ОСОБА_1 та витрати на сторонній догляд в розмірі 547 грн. щомісячно. Зазначене рішення набрало законної сили.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами по справі.

В силу ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Вирішуючи спір суд першої інстанції визначив розмір щомісячного відшкодування заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я для ОСОБА_1 виходячи із середньої заробітної плати аналогічної посади, яку вона займала, за останні шість місяців до звернення із позовною заявою.

Суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин і помилково послався на ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» .

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» не поширюється на працівників, які виконали роботу не відповідно до трудового договору, а на інших юридичних підставах і не є суб'єктами страхування від нещасного випадку, а також на осіб, зазначених у ст.. 11 цього Закону, які не сплачували страхових внесків із добровільного страхування від нещасного випадку. Питання про відповідальність за ушкодження їхнього здоров'я має вирішуватись на підставі відповідних норм цивільного законодавства.

Враховуючи обставини справи та те, що акт про розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 складено за формою БТ, тому спірні правовідносини між сторонами виникли із деліктного зобов'язання.

Спори щодо відшкодування заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я шкоди повинні вирішуватись за законодавством, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

У контексті зазначеної норми наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімум відповідно до динаміки його зростання.

За змістом ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум » прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність.

Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до бюджетного законодавства України становить: з 01.04.2012 р. -1094,00 грн.; з 01.07.2012 р. - 1102,00 грн.; з 01.10.2012 р. - 1118,00 грн. ; з 01.12.2012 р. - 1134, 00 грн. ; з 01.01.2013 р. - 1147, 00 грн.; з 01.12.2013 р. - 1218,00 грн.; з 01.01.2014 р. - 1218,00 грн.; з 01.09.2015 р. - 1378,00 грн.; з 01.06.2016 р.- 1378,00 грн. і такий є по день звернення до суду.

Разом з тим, стягуючи з відповідача на користь позивача збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку із збільшенням розміру середньої заробітної плати, за мінусом отриманої виплати, за період з 01.04.2012 р. по 31.01.2016 р. у сумі 38 903,00 грн., і починаючи з 01.02.2016 р. щомісячно та безстроково по 4 819,53 грн., суд припустився помилки, оскільки діюче законодавство не передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньої заробітної плати на даний час. Суд, даним рішенням не здійснив перерахунок розміру відшкодування шкоди, який підлягає індексації згідно Закону, а визначив новий розмір відшкодування шкоди, з чим не може погодитися колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Наведена вище динаміка росту мінімальної заробітної плати вказує на те, що розміри рівня життя за даний період збільшувалися, тому в силу ч. 1 ст. 1208 ЦК України, визначений розмір щомісячного відшкодування втраченого заробітку, внаслідок втрати професійної працездатності через ушкодження здоров'я, підлягає коригуванню на підвищення індексації.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду із даним позовом 21.03.2016 року просила стягнути втрачений заробіток з 01.04.2012 р. по 31.01.2016 р. Проте, як роз'яснено у п.22 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження витрат провадиться з дня звернення з такими вимогами. В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпіли або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Суд першої інстанції не мотивував належним чином свого висновку про стягнення перерахунку сум щомісячних виплат за період з 01.04.2012 року по 31.01.2016 року, обмежився посилання на те, що законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, не врахував положення Закону та дані роз'яснення, тому з порушенням стягнув страхові виплати за весь період, який просив позивач.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши докази по справі та проаналізувавши законодавство, яке регулює дані деліктні зобов'язання, приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право, відповідно до положень ч. 1 ст. 1208 ЦК України, на індексацію розміру відшкодування шкоди в розмірі 2744,33 грн., які призначені їй рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 27.04.2012 р., за період з лютого 2013 року по лютий 2016 року, оскільки за цей період ОСОБА_1, має право на здійснення перерахунку через підвищення вартості життя.

Для розрахунку індексації щомісячних страхових виплат, відповідно до даних Державного комітету статистики України, індексація проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Тому за 2013 рік проіндексована сума складає - 30,18 грн.; за 2014 рік-617,46 грн.; за 2015 рік - 1119,67 грн.; за січень 2016 року - 24,70 грн.

Відповідно з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути втрачений заробіток з 01.02.2013 р. по 01.02.2016 р. одноразово в розмірі 1792,01 грн.

Згідно зведеного розрахунку індексів інфляції, наданого позивачем, вбачається, що за останні три роки, які передували зверненню її до суду із даним позовом, коефіцієнт росту індексації складає 1,174.

Тому, з 01.02.2016 року підлягає стягненню з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток внаслідок ушкодження здоров'я у розмірі 3221,85 грн. щомісячно та безстроково.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача коштів на постійний сторонній догляд, колегія суддів вважає, що в даній частині слід також частково задовольнити вимоги виходячи з наступного.

Із змісту ч. 1 ст.1195 ЦК України слідує, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санітарно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно із п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розмір постійного стороннього догляду встановлюється від половини мінімальної заробітної плати. Висновок МСЕК про потребу у звичайному сторонньому догляді не вимагається.

Оскільки, розмір мінімальної заробітної плати змінювався, тому відповідно і підлягає збільшенню і розмір на постійний сторонній догляд за останні три роки, а саме за період 01.02.2013 р. по 01.02.2016 р.

Розмір на постійний сторонній догляд (50% мінімальної заробітної плати) становить: за 2013 рік підлягає стягненню сума в розмірі 327, 00 грн. ; за 2014 рік - 744,00 грн.; за 2015 рік - 1064,00 грн.; за 2016 рік - 142,00 грн.

Виходячи з наведеного розрахунку загальне одноразове стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» складає в сумі 2277 грн., як відшкодування витрат на постійний сторонній догляд за останні три роки, а щомісячно і безстроково, починаючи з 01.02.2016 року, в розмірі 689,00 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови від позовних вимог щодо стягнення інфляційний витрат на втрачений заробіток є правильним і законним, тому підстав для його скасування в цій частині немає, оскільки дані відносини між сторонами є деліктними зобов'язаннями, на які не поширюється дія ст.625ЦК України.

З огляду на викладене, висновок суду про задоволення частини позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування втраченого заробітку щомісячних та безстрокових нарахувань в розмірах, які просила позивач є передчасними та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Враховуючи, що суд першої інстанції припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального права, не визначився з характером спірних правовідносин та нормою закону, яка підлягає застосуванню, тому ухвалене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, а вимоги апеляційної скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313,316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я за період з 01 лютого 2013 року по 01 лютого 2016 року в розмірі 1792,01 грн. одноразово.

Стягувати з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності ушкодженням здоров'я з 01 лютого 2016 року в розмірі 3221, 85 грн. щомісячно та безстроково.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти по відшкодуванню витрат на постійний сторонній догляд за період з 01 лютого 2013 року по 01 лютого 2016 року в розмірі 2277 грн. одноразово.

Стягувати з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти по відшкодуванню витрат на постійний сторонній догляд з 01 лютого 2016 року у розмірі 689 грн. щомісячно та безстроково.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законноїсили

Головуючий: /підпис/ Судді:/підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.М.Марцинкевич