Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/687/16-ц Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 61 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.С.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Романівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати її тітку ОСОБА_3, громадянку ОСОБА_4 Федерації, яка на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною та призначити її опікуном.

Ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху у зв'язку з тим, що заява не відповідає вимогам ч.3 ст. 238 ЦПК України.

24 жовтня 2016 року ухвалою судді того ж суду заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала судді є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, в серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою в якій зазначила, що її тітка по материній лінії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в червні 2016 року прибула з Росії на постійне місце проживання до заявника в смт.Романів, так як вона одинока і не спроможна себе обслуговувати. Під час проживання та спілкування зі своєю тіткою заявником було виявлено її неадекватну поведінку, яка не усвідомлювала значення своїх дій, не розуміла та не сприймала простих очевидних подій. При зверненні до Романівської ЦРЛ, лікарсько-консультативною комісією було встановлено, що ОСОБА_3 за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду та нездатна до самообслуговування.

Ухвалою судді від 06 жовтня 2016 року заява ОСОБА_2 залишена без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 238 ЦПК України. В поданій заяві не викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_3 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; при цьому заява не містить відомостей про те, чи перебуває ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра, з якого часу, який остаточний діагноз їй встановлено, чи перебувала вона на амбулаторному лікуванні з приводу встановлення їй психічного захворювання (розладу здоровя), із зазначенням конкретних дат (періодів).

24 жовтня 2016 року суддя Романівського районного суду Житомирської області своєю ухвалою визнав заяву ОСОБА_2 неподаною та повернув її заявнику, так як в установлений строк ухвала суду щодо виконання вимог, які закріплені в ч.3 ст. 238 ЦПК України, залишилась невиконаною.

Такий висновок суду є правильним виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) курувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та визнання фізичної особи недієздатної.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, за винятком положень про змагальність та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлюються розділом четвертим цього кодексу (ч.3 ст. 235 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 238 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ст.121 ЦПК України, встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст. 119 цього Кодексу, суддя постановляє ухвалу про залишення її без руху, про що повідомляє заявника. А якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вказані вимоги, то заява визнається неподаною і повертається заявникові.

Висновки суду про невідповідність заяви ОСОБА_2 вимогам ч.3 ст. 238 ЦПК України не суперечать зазначеним вимогам процесуального закону та не спростовуються самим апелянтом. Так під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 зазначила, що її тітка ОСОБА_3 ніколи не страждала на хронічні, стійки психічні захворювання. Звернення до суду із відповідною заявою було обумовлено тим, що ОСОБА_3 внаслідок похилого віку та незадовільного стану здоровя, не здатна до самообслуговування та потребує стороннього догляду.

За таких обставин, відповідно до ст.ст. 121, 238 ЦПК України, суддею обґрунтовано залишено заяву без руху ухвалою суду від 06.10.2016 року та в звязку з невиконаної останньої, визнано неподаною та повернуто заявнику.

Зважаючи на вищенаведені обставини, підстави для скасування ухвали суду про повернення заяви про визнання фізичної особи недієздатною відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :