Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №320/1690/16 Головуючий у 1 інстанції: Колодіна Л.В.
Провадження №22-ц/778/3396/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що на підставі рішення Мелітопольського міського народного суду від 29 жовтня 1980 року йому належить на праві власності 1/2 частка житлового будинку № 163 по вул. Лютневій в м. Мелітополі Запорізької області.

Інша 1/2 частка вказаного будинку належала колишній його дружині ОСОБА_6, яка померла 03 березня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем першої черги є ОСОБА_3 відповідач у справі.

Вказував, що відповідач заволоділа належною йому часткою будинку та використовує її на власний розсуд і перешкоджає йому вселитись у його власність.

З цього приводу він звертався до правоохоронних органів, але кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд вселити його в житловий будинок №163 по вул. Лютневій в м. Мелітополі Запорізької області.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року позов задоволено.

Вселено ОСОБА_4 в житловий будинок №163 по вул. Лютневій в м. Мелітополі Запорізької області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, стягнути з ОСОБА_4 на її користь судовий збір в сумі 606,32 грн..

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 316, ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ( ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження власника у цих правах допускається лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні їм права користування та розпорядження своїм майном.

У пункті 33 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року надано розяснення, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно із свідоцтвом про право власності від 20.01.1979 року ОСОБА_6 належав житловий будинок 163 по вул. Лютнева у м. Мелітополі Запорізької області (а.с.51).

Рішенням Мелітопольського міського народного суду від 29 жовтня 1980 року, яке набрало законної сили, визнано право власності на 1/2 частину вказаного будинку за позивачем ОСОБА_4 (а.с.4-5).

Сторонами не заперечується, що 18.05.1988 року ОСОБА_6 подарувала 1/2 частину вказаного будинку своєму сину ОСОБА_7 та ця обставина встановлена заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.12.2009 року, яким було визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частку спірного будинку в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_7, що помер 10.01.2009 року (49).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19 вересня 2012 року було скасовано вказане заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.12.2009 року із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 (а.с.9-11).

Апеляційним судом Запорізької області була витребувана копія спадкової справи після померлої 03 березня 2015 року ОСОБА_6, згідно із якою 31.02.2015 року відповідачка ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття за законом спадщини у вигляді житлового будинку 163 по вул. Лютнева у м. Мелітополі Запорізької області (а.с.86-88).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №68896987 від 24.09.2016 року за ОСОБА_4 зареєстровано 13.06.2014 року право власності на 1/2 частину житлового будинку 163 по вул. Лютнева у м. Мелітополі Запорізької області (а.с.73).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено право власності позивача на 1/2 частину спірного житлового будинку на час розгляду справи.

Наявність перешкод ОСОБА_4 у користуванні своєї власністю підтверджується витягом з кримінального провадження №0005506 та постановою слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 11.03.2016 року (а.с.8, 12).

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не є належним відповідачем у справі, оскільки не зареєструвала права власності на житловий будинок, є безпідставними.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296ЦК України).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_3 звернулась із заявою про прийняття спадщини у вигляді спірного будинку після померлої ОСОБА_6 (а.с.87/зворот)

Отже, суд першої інстанції задовольняючи позові вимоги повно і всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначив правовідносини сторін і закон, який їх регулює та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач чинить перешкоди ОСОБА_4 у користуванні у користуванні належною йому частиною у будинку 163 по вул. Лютнева у м. Мелітополі Запорізької області, а тому останній підлягає вселенню вказаний будинок.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

ОСОБА_2