Справа № 473/2535/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"05" грудня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування матеріальних збитків, компенсації моральної (немайнової) шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» про відшкодування матеріальних збитків, компенсації моральної (немайнової) шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21.08.2015 року близько 15 год. 00 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на перехресті вул. Осадчого та вул. Р. Люксембург, ОСОБА_6, керуючи автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_2В, в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження.

Винним у вказаній дорожньо транспортній пригоді було визнано ОСОБА_6 Проте, в звязку з його смертю, кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України було закрито.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальних збитків у вигляді очікуваних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, що еквівалентно ринкової вартості автомобіля в розмірі 41 767 грн. 00 коп.

Крім того, оскільки в звязку з отриманими травмами ОСОБА_2 знаходився на лікуванні, він поніс затрати на лікування (придбання ліків, супутні затрати) в розмірі 1 714 грн. 25 коп.

Також йому було завдано моральну шкоду, що полягає у фізичних стражданнях, яких позивач зазнав через отримання тілесних ушкоджень, грошовий еквівалент якої він оцінив в 2 550 грн. 00 коп.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована у ПрАП СК «Галицька», позивач просив стягнути вищевказані суми з страхової компанії в повному обсязі, а також вирішити питання про повернення судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що 21.08.2015 року близько 15 год. 00 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на перехресті вул. Осадчого та вул. Р. Люксембург, ОСОБА_6, керуючи автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_2В, в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження.

Винним у даній дорожньо - транспортній пригоді визнано ОСОБА_6 Проте, в звязку з його смертю, кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України було закрито, відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2016 року.

Дана ухвала, в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України, є обовязковою для суду, що розглядає справу щодо цивільно - правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено вона ухвалена, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо - транспортної пригоди, оскільки в кримінальному провадженні зясовуються обставини скоєння дорожньо - транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, власником джерела підвищеної небезпеки, вважається особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК України, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє обєктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними обєктами. Тобто, як правило, обидві ознаки володільця небезпечного обєкта повинні мати місце, крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено в судовому засіданні, шкода, що була завдана позивачу, як володільцю пошкодженого транспортного засобу, заподіяна з вини ОСОБА_6, який на момент дорожньо-транспортної пригоди був володільцем автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 (п. 2.2. Правил дорожнього руху України).

Згідно автотоварознавчого дослідження від 12.02.2016 року внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди вартість ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_2, виходячи з характеру та обсягу пошкоджень є економічно недоцільним, а тому розмір шкоди дорівнює еквіваленту ринкової вартості аналогічного транспортного засобу в аналогічній комплектації, проте в справному стані, що становить 41 767 грн. 70 коп.

Доказів, що б спростували звіт або вказували на інший розмір шкоди сторонами не надано.

Разом з тим, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, як володільця автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована за укладеним з ПрАП СК «Галицька» договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом за №АЕ/2643191 від 14.04.2015 року ( строк дії з 07.07.2015 року по 06.07.2016 року (включно)).

При цьому, саме потерпілому належить право на власний розсуд обирати спосіб здійснення захисту свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

З вимогою про стягнення заподіяних збитків позивач звернувся до відповідача ПрАП СК «Галицька».

Відмова останнього здійснити виплату страхового відшкодування стала підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Так, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Ст. 2 даного Закону, в редакції чинній на час скоєння дорожньо транспортної пригоди, передбачено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Таким чином, у випадку конкуренції норм підлягають застосуванню положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закону), як спеціального Закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23, 28, 29,30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі, якщо цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як встановлено в судовому засіданні страховик був повідомлений про обставини дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі щодо пошкодженого транспортного засобу, місце його знаходження, адресу та контактний телефон його володільця, у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому (п.5.ч1. ст. 991, п.5 ч.1 ст. 989 ЦК України).

При цьому, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, володільця забезпеченого транспортного засобу, як особи, винної в ДТП, визнано винним, відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2016 року.

Тому, обумовлений спір повинен вирішуватися в загальному порядку відшкодування збитків. Обумовлена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-284цс 15 від 16.09.2015 року).

Що стосується розміру завданої позивачу шкоди, то згідно п.п. 34.1-34.3 ст. 34 Закону визначення розміру збитків потерпілій особі є обов'язком страховика. Якщо страховик вказаного обов'язку не виконав, у потерпілого виникає право (а не обов'язок) самостійного визначення розміру збитків, в тому числі право вибору аварійного комісара або експерта для визначення розміру відшкодування. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

В разі наявності у страховика сумнівів щодо правильності наданого потерпілою особою розрахунку збитків, останній наділений повноваженнями щодо проведення відповідної перевірки та надання свого розрахунку з подальшою виплатою безспірної суми. Проте, на вказане відповідач уваги не звернув.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, повязана з фізичним знищенням транспортного засобу, відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону, з урахуванням автотоварознавчого дослідження від 12.02.2016 року, довідки про вартість залишків транспортного засобу після дорожньо- транспортної пригоди, суми франшизи, на яку підлягає зменшенню страхове відшкодування, згідно полісу за №АЕ/2643191 від 14.04.2015 року, ст. 12 Закону. Розмір обумовленої шкоди становить 33 127 грн. 75 коп. (41 767 грн. 70 коп. 7 639 грн. 95 коп. 1 000 грн. 00 коп.).

Крім того, в силу ст. 24 Закону ПрАП СК «Галицька» зобовязано відшкодувати ОСОБА_2 шкоду, повязану з його лікуванням, відповідно до наявних у справі письмових доказів (витрати на придбання лікарських засобів, діагностику) в розмірі 1 714 грн. 25 коп.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням здоровя.

За такого з ПрАП СК «Галицька» на користь ОСОБА_2 належить до стягнення компенсація моральної (немайнової) шкоди в розмірі 85 грн. 71 коп. (1 714 грн. 25 коп. х 5 %).

Відповідно до положень ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 поніс судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору, виходячи з вимог майнового характеру в розмірі 551 грн. 20 коп. та вимог немайнового характеру в розмірі 551 грн. 20 коп.

Отже, з відповідача на користь позивача належать до стягнення судові витрати, виходячи з ступеня задоволення позовних вимог у розмірі 460 грн. 18 коп. (551 грн. 20 коп. х 80,13 % (вимоги майнового характеру) + 551 грн. 20 коп. х 3,36 % (вимоги немайнового характеру).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 акціонерного товариства страхова компанія «Галицька», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування матеріальних збитків, компенсації моральної (немайнової) шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства страхова компанія «Галицька» на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 34 842 (тридцять чотири тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп., компенсацію моральної (немайнової) шкоди в розмірі 85 (вісімдесят п'ять) грн. 71 коп., судові витрати в розмірі 460 (чотириста шістдесят) грн. 18 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан