Справа № 201/615/16-ц
Провадження 2/201/2990/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

за участі секретаря судового засідання - Максимової О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 червня 2015 року між нею та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобовязуються у строк до 08 липня 2015 року укласти договір купівлі-продажу квартири № 20 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ливарна, буд. 15. Згідно з умовами договору 1/4 частина вказаної квартири належала ОСОБА_3, 3/4 частини квартири ОСОБА_4 На підтвердження зобовязань та забезпечення його виконання відповідачі отримали аванс у сумі 22 000,00 грн. У встановлену дату 08 липня 2015 року договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений з тієї причини, що вказане майно було продано 19 червня 2015 року іншим особам. У звязку із вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів суму сплаченого авансу у розмірі 22 000,00 грн., суму штрафу за порушення зобовязання у розмірі 22 000,00 грн. та судові витрати.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 22 березня 2016 року було ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позовних вимоги (а.с. 42 - 44).

Ухвалою суду від 21 вересня 2016 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2016 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 червня 2015 року між ОСОБА_1 з одного боку та з ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іншого боку було укладено попередній договір (а.с.14).

Договір підписано усіма сторонами і його оригінал надано суду для огляду у судовому засіданні

Згідно з умовами п. 1 цього договору сторони зобовязуються у строк до 08 липня 2015 року укласти договір купівлі продажу (основний договір) квартири № 20, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ливарна, буд. 15, на умовах, встановлених цим договором. 1/4 частина вказаної квартири належала ОСОБА_3, 3/4 частини квартири ОСОБА_4 На підтвердження зобовязань та забезпечення його виконання відповідачі отримали аванс у сумі 22 000,00 грн.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

З наведеного вбачається, що цивільне законодавство при укладенні попереднього договору передбачає лише зобов'язання сторін укласти в певний термін основний договір, і при цьому не містить можливості спонукання другої сторони до укладення основного договору та встановлює захист порушеного права особи, у зв'язку із не укладенням основного договору шляхом відшкодування збитків завданих простроченням виконання умов попереднього договору.

Отже, відповідачі отримали від позивача кошти у сумі 22 000 грн., що підтверджується їх підписами і доказів іншого суду не надано.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, у строк до 08 липня 2015 року та станом на момент розгляду справи договору купівлі-продажу квартири № 20, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ливарна, буд. 15, між ними не укладено.

Ураховуючи це сплачена позивачем за первісним позовом сума авансу в розмірі 22 000 грн. підлягає поверненню, а тому позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Натомість стосовно позовної вимоги про стягнення суми штрафу еквівалентної розміру авансу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Отже, для настання негативних наслідків у вигляді відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням або його невиконанням, необхідною умовою є встановлення обставин щодо необґрунтованого ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладення основного договору протягом строку, встановленого попереднім договором.

При цьому під ухиленням слід розуміти не намір відмовитись від договору, а конкретні дії учасників правовідносин, спрямованих на невиконання умов договору.

До того ж, ст. 570 ЦК України унормовано, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Судом встановлено, що відповідно до умов п. 5 попереднього договору ОСОБА_1 при його укладенні передано ОСОБА_3, ОСОБА_4 22 000 грн. та визначено цю суму як аванс.

У ч. 2 ст. 570 ЦК України встановлено презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, а тому у даному випадку з відповідача підлягає стягнення сума авансу без штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону проти якої ухвалено рішення, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 570, 635 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_3) 22 000 грн. (двадцять дві тисячі грн.).

У задоволенні решти позовних вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_3) судовий збір у сумі 551,20 гривень (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.) по 275,60 грн. (двісті сімдесят пять грн. 60 коп.) з кожної.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені за наслідками судового розгляду цивільної справи 29 листопада 2016 року. Повний текст ухвали складено 30 листопада 2016 року.

Суддя М.П.Ходаківський