Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/95/16-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення відсутності права

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив встановити відсутність права ПАТ КБ «ПриватБанк» використовувати Умови надання банківський послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи при нарахуванні заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2009 року.

04 серпня 2016 року вказана позовна заява була залишена без руху із наданням строку для усунення недоліків.

31 жовтня 2016 року ухвалою Радомишльського районного суду позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до того ж суду для продовження розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд виходив з того, що дана заява не відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України, а саме:

- обраний позивачем спосіб захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав не узгоджується зі ст.16 ЦК України;

- зі змісту заяви неможливо встановити, які права та інтереси позивача порушені, чим це стверджується, якими обставинами обґрунтовується.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 31.10.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто, оскільки недоліки позовної заяви не усунуті.

Такий висновок є неправильним та не узгоджується з вимогами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У

зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те,

що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й

бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і

зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Ухвала судді про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху винесена без врахування вимог ст.ст.119, 120 ЦПК та згаданих розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України. Так, дана ухвала суперечить вимогам п.п.3,5,6 ч.1 ст.119 ЦПК, а саме: від позивача вимагається зазначення, які його права та інтереси порушені, чим це стверджується та якими обставинами обґрунтовується. Разом з тим, суддя дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав не узгоджується із ст.16 ЦК України.

Наведене за своєю суттю є правовою оцінкою, яку суд має надати при вирішенні спору, а не на стадії вирішення питання щодо прийняття позовної заяви. При цьому поза увагою судді залишилась та обставина, що відповідно до змісту позову ОСОБА_1 він зазначає, що відповідач нараховує йому заборгованість, посилаючись на те, що між Банком і позивачем 10.12.2009 року укладено договір про надання банківських послуг, складовими якого є заява позичальника, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку. Оскільки він /позивач/ не підписував згадані умови, правила і тарифи, тому вважає, що у відповідача відсутнє право нараховувати заборгованість за кредитним договором, і посилаючись на вказані обставини просив встановити відсутність права у ПАТ КБ «ПриватБанк» використовувати Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку при нарахуванні заборгованості за договором банківських послуг б/н від 10.12.2009 року.

З огляду на наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви - поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2016 року скасувати, а справу направити для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: