ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1657/16-ц
провадження № 2/753/2793/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, з жовтня 2013 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, термін для примирення призначати не потрібно.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши, що з розірванням шлюбу відповідач погоджується, однак вона не згодна з його підставами. Шлюбно-сімейні відносини тривали між сторонами до березня 2015 року, до цього часу вони разом здійснювали ремонт в квартирі АДРЕСА_1, купували позивачу носильні речі, спільно вечеряли. І тільки у березні 2015 року позивач не допустив відповідача до вказаної квартири.

Заслухавши сторони та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

18.07.1987 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, актовий запис №3256 (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають повнолітню дитину: доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в 2013 році зареєструвала шлюбу, сторивши свою родину. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі, тому вони не підлягають доказуванню на підставі ч.1, ст.61 ЦПК України.

Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини.

Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені.

Суд не вважає за доцільне призначати строк на примирення в порядку ст.111 СК України, поскільки законодавець передбачив такі заходи для зміцнення сім'ї, пошуку підстав спільного бажання сторін у поновленні шлюбно-сімейних відносин, тощо, а сторони при цьому заявили, що всі відносини між ними припинені і відновленню не підлягають.

Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 79; 88; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ч.1, ст.51 Конституції України, ст.3; 110-112 СК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб зареєстрований у Палаці реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва 18.07.1987 року, актовий запис №3256 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_3; їй - ОСОБА_2.

Копію рішення направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для внесення змін до актового запису про шлюб №3256 від 18.07.1987 року Палацу реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :