РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Токмак Токмацький районний суд Запорізької області суд в складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

при секретарі Мацинській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Токмацької міської ради Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Токмацької міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 грудня 2005 року померла його дружина ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 028109, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 668. Родинні стосунки між ним та померлою ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЖС № 389153. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадщини входить 1/3 частка квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 жовтня 2000 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину він звернувся до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на частину квартири на тій підставі, що згідно довідки КП «Абрис» від 16.05.2016 року за № 176, зазначена квартира в архіві КП «Абрис» не обліковується. Згідно додатку 10 до Положення про порядок передачі квартир у власність громадян від 15 вересня 1992 року за № 56 вказані свідоцтва підлягали реєстрації в органах БТІ, тобто спадкодавець за життя не зареєстрував документи на квартиру в установленому законом порядку. Отже видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості. Він являється єдиним спадкоємцем, так як син ОСОБА_3, який відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.10.2000 р. був власником 1/3 частини квартири за адресою м. Токмак, вул.. Революційна, 59/16, відмовився від цієї частки спадкового майна на його користь. Він постійно проживав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.06.1973 року і по день смерті дружини, що підтверджується довідкою ПП «Токмак - Центр» від 10.05.2016 р. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його дружини.

Відповідно до ч. 3 ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Тобто померла ОСОБА_2 правомірно набула право власності на 1/3 частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.10.2000 р., яке на даний час не скасовано, не дійсним у встановленому законом порядку не визнано. Так, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України право власності на 1/3 частину житлової квартири за адресою м. Токмак, вул. Революційна 59/16 - належало померлій ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини, а тому входить до складу спадщини. В звязку з тим, що іншого способу в оформлені права на спадщину не існує, він вимушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити.

Представник відповідача, - Токмацької міської ради Запорізької області, в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Квартира за адресою: АДРЕСА_2, на праві власності зареєстрована в ПМП «Вибір» в рівних частках за ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, кожному по 1/3 частині, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Токмацької міської ради народних депутатів від 30 жовтня 2000 року,

Судом встановлено, що 28.12.2005 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 028109, виданим 30.12.2005 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 668.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖС № 389153, виданого 15 липня 1978 року міськвідділом реєстрації актів цивільного стану м. Токмак Запорізької області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклали шлюб 15 липня 1978 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 164. Відповідно до вказаного свідоцтва про укладення шлюбу дружині надано прізвище «Приходько».

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_2

Відповідно до довідки ПП «Токмак-Центр», померла ОСОБА_2 постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та на момент смерті 28.12.2005 р. була зареєстрована та мешкала за зазначеною адресою разом із чоловіком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та онукою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається з повідомлення Токмацької державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлої 28.12.2005 року не відкривалась.

Згідно довідки КП «Абрис» за № 176 від 16 травня 2016 року, згідно паперових носіїв інвентарної справи, що зберігаються в архіві КП «Абрис» Токмацької міської ради», станом на 01.01.2014 року, нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_3, не обліковується.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2016 року, державним нотаріусом Токмацької нотаріальної контори ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 28.12.2005 року ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Син померлої ОСОБА_3, від належної йому частки спадщини відмовилася на користь позивача ОСОБА_1, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою за № 211 від 06 травня 2016 року.

Таким чином, позивач має право на спадкування за законом після смерті дружини, як спадкоємець першої черги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Таким чином, позивач має право на спадкування за законом після смерті дружини, як спадкоємець першої черги.

Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1261 ЦК України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За змістом ч.ч. 1, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження.

Статтею 68 Закону України "Про нотаріат", пункту 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

П. 4.18. глави 10 розділу II цього ж Порядку встановлено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і згідно п.1 ч.2 зазначеної статті, способом захисту цивільних прав та інтересу може бути визнання права, отже обраний позивачкою спосіб захисту погоджується з вимогами матеріального права.

На підставі викладеного судом встановлено відсутність умов для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у нотаріуса, тому її вимоги про визнання за ним в судовому порядку права власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.328,345,1217,1218 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, померлої 28.12.2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: