Справа № 720/1867/16-ц
Провадження № 2/720/927/16.
05 грудня 2016 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Єфтеній О.М.,
сторін по справі: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - -
Представник позивача звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_1 в якому зазначив, що під час перебування в шлюбі з ОСОБА_3 нею куплена квартира №14/10 по вул..Пушкіна в м. Новоселиця.
В 2000 році чоловік виїхав на заробітки до Республіки Італія та після повернення у 2005 році повідомив що у нього є інша жінка та на підставі рішення суду від 23 грудня 2005 року шлюб між сторонами був розірваний.
На даний час в квартирі зареєстровані вона як власник квартири, колишній чоловік ОСОБА_4І,, сина ОСОБА_5 та ОСОБА_4.
Представник позивача вважає, що оскільки колишній чоловік не проживає в квартирі з 2000 року по теперішній час він відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України втратив право на користування житлом по вул.. Пушкіна 10/14 м. Новоселиця.
Просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою по вул.. Пушкіна 10/14, м. Новоселиця.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судовому засіданні не зявився за невідомих для суду причин.
У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності з вирішенням справи на підставі наявних у ній даних та доказів, із винесеним заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 05 листопада 1999 року зареєстрованого в реєстрі за №234, ОСОБА_1 купила квартиру по вул.. Пушкіна 10/14, м. Новоселиця.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 23 грудня 2005 року.
Згідно з ст.22 КпШС України ( діючий на час виникнення правовідносин між сторонами) Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Власник майна, як зазначено у ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Однак у відповідності до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є колишнім чоловіком позивача, квартира куплена в період шлюбу, вселився до спірної квартири у встановленому законом порядку та відповідно набув прав і обов'язків, передбачених ст.22 КпШС України та ст.156 ЖК України, а припинення сімейних відносин з позивачем не може вважатись підставою для позбавлення його права користування цією квартирою в розумінні вимог ч.2 ст.405 ЦК України.
Частиною 3 ст.9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача слід відмовити.
Керуючись ст..10,58,59,60,61,174, 208-218, ЦПК України, і на підставі ст.22 КпШС України, ст.9,64,156 ЖК України, ст.16,386,391,405 ЦК України, суд, -
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

ОСОБА_3 має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.