Справа №475/654/16-ц 24.11.2016 24.11.2016 24.11.2016
Провадження №22-ц/784/2550/16
Справа № 475/654/16-ц Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/784/2550/16 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

24 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О.,Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року, ухваленого

за позовом

ОСОБА_4 до Доманівської районної державної адміністрації (далі Доманівська РДА), третя особа відділ Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Доманівської РДА про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позивачка зазначала, що її мати ОСОБА_5 була членом КСП колгосп ім. Щорса Доманівського району Миколаївської області. 5 грудня 1995 року мати померла. За життя мати мала право на отримання земельного паю як член колгоспу, однак не була включена до списку громадян - членів КСП, що додається до державного акту на право колективної власності, та не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Після смерті матері їй було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_5, який згодом рішенням суду був визнаний незаконним, у звязку з тим, що був виданий після смерті його власниці.

Посилаючись на те, що на момент відкриття спадщини, вона проживала разом із матірю, тому фактично прийняла спадщину як спадкоємець першої черги та успадкувала майнові права після смерті матері, позивачка просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 6,29 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Царедарівської сільської ради в порядку спадкування.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 працювала в КСП колгосп ім. Щорса Доманівського району Миколаївської області та їй була видана пайова книжка (а.с. 8).

5 грудня 1995 року ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем після її смерті є ОСОБА_4

21 лютого 1995 року КСП колгосп ім. Щорса отримало державний акт на право колективної власності на землю, що зареєстрований за № 4.

На момент отримання вказаного акту ОСОБА_5 була пенсіонером.

Судом встановлено, що до списків членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), ОСОБА_5 включена не була.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_4 посилалась на те, що на час отримання КСП колгосп ім. Щорса державного акту на землю, її мати, як члена цього підприємства, неправомірно не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а тому мати мала право на земельну частку (пай), а вона має на це право в порядку спадкування за законом.

Оскільки правовідносини щодо права на земельну частку (пай) виникли з часу отримання КСП колгосп ім. Щорса державного акту на право колективної власності на землю (21 лютого 1995 року), а правовідносини спадкування, виникли з часу відкриття спадщини (5 грудня 1995 року), то до спірних правовідносин застосовуються відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114 "Про колективне сільськогосподарське підприємство" (далі Закон № 2114) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі Указ Президента № 720/95).

Так, пунктом 2 Указу Президента № 720/95 визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом.

Згідно з частиною 1 статті 1, статті 5 Закону № 2114 членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично, воно може виникнути після проявлення волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу.

Відповідно до рішення Братського районного суду Миколаївської області від 9 листопада 2001 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову до КСП колгосп ім. Щорса про видачу майнового паю її матері ОСОБА_5 При цьому судом встановлено, що остання не була членом вказаного КСП.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, оскільки судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_5 не була членом КСП ім. Щорса, зазначені обставини не підлягають доказуванню по даній справі.

Таким чином, на момент одержання КСП колгосп ім. Щорса акта на право колективної власності на землю ОСОБА_5 не працювала на цьому підприємстві та не входила в число пенсіонерів, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, а тому не набула права на земельну частку (пай) при паюванні колективних земель.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 була членом КСП колгосп ім. Щорса, не можуть братись до уваги оскільки суперечать обставинам, встановленим вказаним вище рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 9 листопада 2001 року.

Сам по собі факт видачі ОСОБА_5 пайової книжки колгоспника та перебування останньої у первинному списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), який складався в додаток до державного акту на право колективної власності на землю в КСП колгосп ім. Щорса, без доведення факту її членства в цьому підприємстві іншими доказами, не може бути достатнім доказом набуття та збереження нею членства у КСП колгосп ім. Щорса станом на день видачі цьому господарству державного акту.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За такого, оскільки ОСОБА_5 не набула права на земельну частку (пай) в КСП колгосп ім. Щорса, у розумінні п.п.1-2 Указу Президента №720/95, її донька - позивач по справі ОСОБА_4 не успадкувала це право, у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР.

За таких обставин, основний висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, є правильним.

Помилкове посилання суду першої інстанції на аналогічні норми ЦК України не призвело до невірного вирішення спору, а тому не є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

ОСОБА_6