Справа № 336/4676/16-ц
Пр. № 2/336/2479/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки) про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові зазначили, що є дідом та бабкою дитини, а відповідачі - її батьками. З моменту народження і до теперішнього часу дівчинка проживає разом з позивачами. Батьки протягом трьох останніх років усунулися від виховання дитини, майже не відвідають її. Відповідач ОСОБА_3 взгалі не бачиться з дитиною більше одного року. Дівчинка перебуває на повному утриманні позивачів; життям доньки відповідачі не цікавляться, не відвідують її, участі в утриманні, вихованні не приймають, не піклуються про її фізичний, розумовий, духовний розвиток, не надають і матеріальної допомоги. Виключно позивачі піклуються про дитину, створюють необхідні для її гідної життєдіяльності умови.

На підставі викладеного просять про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини.

В судове засідання позивачі, належним чином повідомлені про час та місце вирішення спору, не з'явилися, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність, задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

З аналогічними заявами, які містять повне визнання позову, звернулися відповідачі.

Зазначені обставини в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення спору без участі сторін.

Представник третьої особи звернувся до суду із заявою про вирішення справи без його участі.

Наведені судом обставини відповідно до ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника органу з захисту прав дитини.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань

В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов'язок вчинення цих дій.

Навмисне невиконання цього обов'язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України.

Як випливає з роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов'язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 63), який містить посилання про наявність особистого волевиявлення батьків дитини на позбавлення батьківських прав, а також висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, позитивні характеристики позивачів і дитини, довідка з місця розвитку творчих здібностей дівчинки (а. с. 6), довідка про міру участі батьків у вихованні дитини з місця її навчання (а. с. 7-8), довідка про стан здоров'я дитини (а. с. 9), висновок про стан здоров'я позивача (а. с. 14) підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивачів, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьками своїх обов'язків щодо виховання дитини.

Судовий збір, попередньо оплачений позивачем ОСОБА_1, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим на його користь з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 166 СК України, ст. ст. 10, 59, 60, 88, 212-214, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, чий ідентифікаційний номер встановити не сталося можливим, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 по 275 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після ухвалення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива