Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/4056/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Парій О.В.
Провадження № 22-ц/778/3585/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької областівід 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним розірвання трудового договору, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним розірвання трудового договору, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 16 листопада 2009 року між нею та відповідачем укладено безстроковий трудовий договір, який був зареєстрований в Орджонікідзевському районному центрі зайнятості м. Запоріжжя. До трудової книжки було внесено відповідний запис. За договором вона виконувала роботу продавця промислових товарів в торгівельному павільйоні № 2 на ринку, що розташований в м. Бердянськ по вул. Ля-Сейнська, 50-в.

27 квітня 2015 року вона отримала копію ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, з якої дізналася про те, що ОСОБА_3 придбав тур у розстрочку при цьому залучив її поручителем виконання ним своїх грошових зобовязань з оплати вказаного туру. ПрАТ «Лізінг інформаційних технологій» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 та з неї заборгованості за невиконання договірних зобовязань. Після телефонної розмови з ОСОБА_3, останній передав їй рейсовим автобусом її трудову книжку, трудовий договір від 16 листопада 2009 року, а також заяву від 31 липня 2013 року, складену, начебто від її імені, щодо звільнення з роботи за власним бажанням ще з 31 липня 2013 року. До трудової книжки було внесено запис щодо її звільнення. Зазначає, що вказану заяву не писала, звільнена з роботи без її згоди та без повідомлення. При цьому вона продовжувала виконувати трудові обовязки не знаючи про звільнення. Незаконним звільненням їй завдано моральної шкоди, вона втратила право на зарахування до страхового стажу періоду з 01 серпня 2013 року до цього часу. В звязку зі звільненням вона має право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі. Не має можливості у найближчий час працевлаштуватися. Вимушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Моральну шкоду вона оцінює в 50 000 грн.

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати незаконним розірвання трудового договору від 16 листопада 2009 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який зареєстрований Орджонікідзевським районним центром зайнятості м. Запоріжжя 19.11.2009 року; поновити її на роботі; стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької областівід 03 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним розірвання трудового договору від 16.11.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 який зареєстрований Орджонікідзевським районним центром зайнятості м. Запоріжжя 19.11.2009 року.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді продавця-консультанта промислових товарів у ФОП ОСОБА_3 з 01 серпня 2013 року.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4К.ю середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2013 року по 03 листопада 2015 року в розмірі 31939,11 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 листопада 2009 року укладено трудовий договір, який зареєстрований в Орджонікідзевському районному центрі зайнятості м. Запоріжжя 19 листопада 2009 року за № 668.

Трудовий договір має відмітку про розірвання сторонами 31 липня 2013 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, а також відмітку про зняття договору з реєстрації 01 серпня 2013 року Запорізьким міським центром зайнятості.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_4 прийнята на роботу до приватного підприємця ОСОБА_3 продавцем-консультантом за трудовим договором № 668 від 19 листопада 2009 року, зареєстрованому в Орджонікідзевському центрі зайнятості м.Запоріжжя (запис №25). Звільнена за власним бажанням 31 липня 2013 року за ст. 38 КЗпП України (запис №26).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України страхові внески під час роботи ОСОБА_4 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 сплачувалися з листопада 2009 року по липень 2013 року. Сума заробітку за червень 2013 року становила 1150,00 грн. та за липень 2013 року 1159,39 грн..

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП Уркаїни Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В ході розгляду справи встановлено, що трудовий договір укладений між сторонами розірвано 31.07.2013 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. З цього часу позивач отримала трудову книжку.

Дані обставини підтверджується копією трудового договору, знятого з реєстрації 01 серпня 2013 року Запорізьким міським центром зайнятості в якому містить підпис фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та позивача ( а.с. 3).

Доводи позивача, що їй про зняття з реєстрації договору не було відомо, спростовується вищенаведеним, та пунктом 20 Договору згідно якого реєстратор ОСОБА_5 ознайомив сторони з порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, внесення відповідних записів до трудової книжки працівника ( а.с. 3 на звороті).

Отже з огляду наведеного судова колегія вважає, що позивач предявивши позов про поновлення на роботі в квітні 2015 року, пропустила місячний строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст. 233 КЗпП України, що є підставою для відмови у позову.

Позивач будь яких поважних причин не наводить, та строку поновити не просить.

Доводи позивача з якими погодився суд першої інстанції, про відсутність ОСОБА_4 у реєстратора щодо розірвання трудового договору ґрунтуються на припущенням, та на свідках, які особисто не були присутні у реєстратора та про обставини звільнення знають лише зі слів позивача.

Доказами того, що звільнення відбулося 31.07.2013 року також підтверджується і тим, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України страхові внески під час роботи ОСОБА_4 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 сплачувалися лише по липень 2013 року.

Доводи того, що позивач продовжила реалізовувати товар відповідача, не свідчить про трудові правовідносини сторін, а можуть свідчити, після розірвання трудового договору, про наявність цивільно-правових відносин в галузі підряду, і тільки при їх підтвердженні.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької областівід 03 листопада 2015 року у цій справі скасувати, та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання незаконним розірвання трудового договору, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: