печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретарів Козачук К.П., Насурлаєвої К.Е., Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до ОСОБА_2 і просить стягнути з нього 3 649,14грн. майнової шкоди та 200 000грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху йому було заподіяно шкоди здоров'ю, та встановлено другу групу інвалідності . Окрім фізичної шкоди здоров'ю, неправомірними діями водія автомобіля позивачу також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, а також негативними змінами у житті. Його моральні страждання пов'язані із наслідками психотравмуючої події з приводу тривожної емоційної та тілесної реакції при згадуванні події, переживанні фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасової відірваності від активного соціального життя, зниження та нестійкого настрою, порушення сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, нервозності, дратівливості, реакції замикання, бажання уникати контактів, дискомфорту та необхідності пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, нічні проблеми, залежність від оточення), значного фізичного болю, емоційного стресу, почуття розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров'я, болісних лікувальних та діагностичних процедур. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання його життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Підвищення напруження емоційного стану після ДТІІ пов'язане також з унеможливленням надання допомоги рідним та близьким, зокрема дружині, яка сама потребує продовження лікування з приводу зламаної лівої руки, хвороби серця та хребта, а тому не може нічого важкого піднімати, надання допомоги його матері, яка потребує у свої 98 років, виконання обов'язків піклувальника сина інваліда ІІ групи. Душевні страждання позивача також пов'язані із загостренням старих захворювань, що, в свою чергу, негативно відображається на процесі лікування, та відсутністю впевненості у повноцінному виздоровленні у зв'язку віковими ризиками, можливості у подальшому ходити, обслуговувати себе та оплатити усі необхідні лікувальні процедури. Відповідно до висновку спеціаліста - психолога ОСОБА_3 від 19.11.2014 року ОСОБА_1 спричинені моральні страждання матеріальний еквівалент яких становить у від 180000 до 200000 грн.

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримала вимоги позивача, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та докази досліджені під час судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, вказуючи на те, що позивачу було відшкодовано шкоди в розмірі 26 000грн. та сплачено витрати на лікування внаслідок ДТП, про що його адвокатом ОСОБА_6 було зазначено у розписці. Крім того, позивачу було відшкодовано страховою компанією вартість лікування в розмірі визначеному між ними. Крім того представник відповідача звертала увагу суду на невідповідність висновку спеціаліста - психолога щодо грошової оцінки компенсації понесених моральних страждань вимогам розумності та справедливості.

Суд вислухавши представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_5, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,спеціаліста ОСОБА_3, дослідивши письмові докази надані сторонами, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що 11.09.2014 року, приблизно о 15:10 год., на перехресті вул. Оніщенка-Суворова в м. Києві на пішохідному переході позивача збив автомобіль марки «Мерседес», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності представництву «МЕТКОЛ СА», який знаходився під керуванням ОСОБА_2 Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1818/е від 24.10.2014 року позивачу було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми лівої гомілки, що знаходяться у прямому причинному зв'язку з порушення вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, допущених водієм ОСОБА_2

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 25.12.2014 року по справі №757/34992/14-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами та на підставі ст.75 КК звільнено від покарання з випробуванням - з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини справи щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди та факту заподіяння шкоди в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду справи предметом якої є цивільно-правові наслідки таких дій.

Відповідно до виписки 13205 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданого Київською міською клінічною лікарнею №12 та медичної карти стаціонарного хворого цієї ж лікарні в період з 11.09.14 по 29.09.2015 позивач пройшов лікування з приводу відкритого багато уламкового перелому кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків та був імобілізований в апарат Ілізарова терміном на 4-5 місяців. Після стаціонарного лікування позивачу було виписано на амбулаторне лікування під спостереження травматолога поліклініки, рекомендоване ходіння за допомогою милиць без опори на ліву кінцівку.

В березні 2015 року позивач звернувся із заявою до ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» про виплату йому , як потерпілій особі, страхового відшкодування на підставі ст.ст.23, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та за укладеним договором отримав страхове покриття витрат на лікування загальним обсягом 11000.00 (одинадцять тисяч) грн.. При цьому в договорі від 30 квітня 2015 року про врегулювання страхового випадку за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/11.03.2014р. від 11.03.2013р. , вбачається, що сторони домовились , що вартість лікування за шкоду заподіяну здоров'ю складає 11 000грн.

За таких обставин слід визнати безпідставним вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 3 649,14грн.

Приписом ч.І ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд відхиляє заперечення відповідача та його представника щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки як було встановлено в ході судового розгляду грошова компенсація в розмірі 26 000грн. була передана третій особі, однак позивачем так і не отримана.

Суд вирішуючи питання щодо визначення грошової компенсації завданої моральної шкоди враховує те, що подія яка сталась 11 вересня 2014 року безумовно призвела до фізичного болю та страждань, яких позивач зазнав внаслідок ушкодження його здоров'я, душевних страждань, пов'язаних з протиправної поведінкою відповідача, зокрема у недотриманні ним Правил дорожнього руху, тривалість цих страждань, а також те, що ушкодження здоров'я позивача призвело до встановлення йому 2 групи інвалідності довічно, пригніченість з даного приводу, неможливість вести активний спосіб життя якій був до цієї події, неможливість здійснення допомоги своїм близьким та відчуття дискомфорту протягом тривалого часу. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в тому числі в показах свідка ОСОБА_7, дружини ОСОБА_1

Отже враховуючи встановлені обставини справи, слід визначити грошову компенсацію у розмірі 45 000грн., яка з урахуванням вищенаведеного обґрунтування буде відповідати в тому числі вимогам розумності та справедливості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди 45 000грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.