Справа № 513/841/16-ц
Провадження № 4-с/513/2/16
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

28 листопада 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Коноваленко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області,

В С Т А Н О В И В:

заявник (стягувач) ОСОБА_1А звернувся до Саратського районного суду зі скаргою на рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Скаргу обґрунтував тим, що 31 травня 2016 року державний виконавець Ірпінського відділу ДВС виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/513/416/13, виданого Саратським районним судом Одеської області про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 546080 гривень.

Заявник вказує, що державний виконавець зазначив в оскаржуваному рішенні про те, що при примусовому виконанні рішення суду ним вжито всіх заходів, визначених ст.ст. 75, 89, 90 Закону України «Про виконавче провадження», винесено та направлено до банківських установ постанову про арешт грошових коштів боржника, винесено та направлено до органів реєстрації прав власності постанову про арешт майна та оголошено заборону на його відчуження.

Виходом державного виконавця за адресою м. Ірпінь, вулиця Грибоєдова, 26/48 (місце проживання боржника), майна належного боржнику на праві власності не розшукано, про що 20.05.2015 року складено акт державного виконавця, інформація про джерело отримання доходів боржника фіскальною службою не надано, що унеможливлює звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Постановами державного виконавця та заступника начальника відділу ДВС Саратського РУЮ від 14.10.2010, 21.06.2011, 17.02.2011, 17.10.2011 про розшук майна боржника, оголошено у розшук транспортні засоби, які належать на праві власності боржнику.

Також, державним виконавцем зазначено, що майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу, на території Ірпінського регіону не виявлено. Майно, яке належить боржнику знаходиться на території Саратського району Одеської області, тому на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було направлено для подальшого виконання до Саратського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області».

Заявник вважає таке рішення незаконним, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх дій, що спрямовані на пошук коштів та майна боржника, враховуючи період часу, що минув з дня направлення останніх запитів.

Крім того, боржник має постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 і з 2013 року його не змінював. Має відповідні доходи походженням саме цього району. Він періодично здійснює часткове погашення боргу і контроль за такими діями доцільніше здійснювати місцевою виконавчою службою;

- з дня направлення державним виконавцем запитів до органів реєстрації права власності та інше минув істотний проміжок часу, не вживались заходи по встановленню фактів отримання боржником коштів внаслідок судових рішень, постановлених на його користь, не встановлено інших джерел доходів, хоча доходи він отримує, що підтверджується фактом часткового погашення боргу;

- зазначені в оскаржуваній постанові державного виконавця від 31.05.2016 року дати видання постанов державного виконавця та заступника начальника ВДВС Саратського РУЮ про розшук майна боржника від 14.10.2010 року, 21.06.2011 року, 17.02.2011 року та 17.10.2011 року не можуть відповідати дійсності, оскільки виконавчий лист у справі № 2/513/416/13 був виданий лише 06.09.2013 року;

- державним виконавцем не подано запитів до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що здійснює державну реєстрацію обтяжень рухомого майна, проте боржник може мати рухоме майно, яке передано у заставу, зокрема обєкти права інтелектуальної власності, не направлено запитів до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент);

- не перевірено наявність майна боржника в інших місцях, яке не охоплюється компетенцією державного виконавця, та не надано відповідне доручення іншому відділу ДВС, не завершуючи виконавче провадження.

З зазначених підстав, просив визнати постанову державного виконавця Ірпінського відділу ДВС незаконною та скасувати її.

Заявник у дане судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець, рішення якого оскаржується у судове засідання не прибув. Представник Ірпінського міського відділу ДВС подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа (боржник) ОСОБА_2 у судове засідання не прибув.

Розглянувши скаргу, вивчивши матеріали справи та копії матеріалів виконавчого провадження, наданого Ірпінським відділом ДВС, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися зі скаргою до суду, якщо вважають, що рішенням, дією, або бездіяльністю державного виконавця, або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження встановлено, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 31 липня 2013 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 546080 гривень, рішення набрало законної сили та звернуто до виконання (а.с.70,71).

З матеріалів виконавчого провадження №114/9-16, з виконання виконавчого листа № 2/513/416/13 від 06 вересня 2013 року, виданим Саратським районним судом Одеської області вбачається:

- 24 січня 2014 року виконавчий лист № 2/513/416/13 від 06 вересня 2013 року Саратським районним відділом державної виконавчої служби передано для виконання до Ірпінського відділу державної виконавчої служби, 24 січня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с. 152, 153);

- державним виконавцем надано запити до банківських установ, 30 липня 2014 року винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2М.(а.с. 159);

- 20 травня 2015 року надано запит до центру надання послуг, пов'язаного з використанням автотранспортних засобів, 10 липня 2015 року надано запити до управління ДАЇ в Одеській та Київських областях щодо наявності відомостей про зареєстровані транспортні засоби у ОСОБА_2 (а.с. 171,172).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2015 року за боржником на праві власності зареєстровано домоволодіння за адресою: Одеська область, вулиця Роздольна, 41-6 ( населений пункт не зазначено).

В матеріалах виконавчого провадження містяться копії постанов державного виконавця та заступника начальника ВДВС Саратського РУЮ від 14.10.2010 року, 21.06.2011 року, 17.02.2011 року та 17.10.2011 року про розшук майна боржника, винесені в рамках виконання рішення від 14 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВаТ «ОСОБА_3 Аваль» борг у розмірі 363734 гривні та виконання рішення від 23.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» борг у сумі 386439,37 гривень, оголошено в розшук транспортні засоби, які на праві власності належать боржнику (а.с. 141-144).

31 травня 2016 року, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/513/416/13, виданного Саратським районним судом Одеської області (а.с. 208).

Частиною 2 статті 387 ЦПК України визначено, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушенні права чи свободи.

Судом встановлено, що державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 31 травня 2016 року передчасно та незаконно, зокрема:

- 24 січня 2014 року, після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не було направлено запитів до органів реєстрації права власності з метою виявлення майна, що належить йому на праві власності;

- не вжито заходів по встановленню фактів отримання боржником коштів внаслідок судових рішень, постановлених на його користь, не встановлено інших джерел доходів (боржник отримує доходи, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах виконавчого провадження про часткове погашення боргу на користь ОСОБА_1А.),

- не оголошено у розшук майно боржника,

- державним виконавцем не надано запитів до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що здійснює державну реєстрацію обтяжень рухомого майна, проте боржник може мати рухоме майно, яке передано у заставу, зокрема обєкти права інтелектуальної власності. Не надіслано запитів до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент).

- державний виконавець не перевірив наявність майна боржника в інших місцях та не надав відповідне доручення іншому відділу ДВС не завершуючи при цьому виконавче провадження.

За таких обставин,суд вважає скаргу обґрунтованою, а постанову державного виконавця такою, що підлягає скасуванню.Також суд вважає за необхідне зобовязати державного виконавця вжити заходів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», направлених на виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, Постановою №6 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, Законом України "Про виконавче провадження", суд

У Х В А Л И В:

скаргу задовольнити. Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 від 31 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Саратського районного суду Одеської області від 06 вересня 2013 року № 2/513/416/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 546080 гривень.

Зобовязати державного виконавця вжити заходів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», направлених на виконання рішення суду:

- направити запити до органів реєстрації права власності з метою виявлення майна боржника ОСОБА_2;

- вжити заходів по встановленню фактів отримання боржником ОСОБА_2 коштів з інших джерел доходів;

- перевірити наявність майна у боржника ОСОБА_2 в інших місцях;

- оголосити у розшук майно боржника та заборону на його відчуження;

- надати запити до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що здійснює державну реєстрацію обтяжень рухомого майна;

- направити запити до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент).

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т. Я. Кожокар