Справа № 169/635/16-ц
Провадження № 2/169/229/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року смт. Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Турак О.В.,
секретар судового засідання Луцик Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином.
В судове засіданні позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_3 не з'явилися, однак представник позивача ОСОБА_3 подав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, де вказує, що позовні вимоги вони підтримують повністю, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча був вчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 є власником мікроавтобуса марки «Фольксваген транспортер» д.р.н. НОМЕР_1 (а. с. 5)
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Крім того, такими діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 було завдано і душевних страждань, оскільки остання в результаті пошкодження належного їй майна була позбавлена звичного способу життя через неможливість користуватися транспортним засобом, витрачання часу та зусиль для його ремонту.
Враховуючи обставини справи: ступінь вини ОСОБА_2, його поведінку після вчинення злочину, а також матеріальне становище останнього, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. моральної шкоди, та такий її розмір, на думку суду, є розумним та справедливим в даному випадку.
В решті позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Враховуючи, що за подання даного позову позивач відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, то на підставі п.п. 1.1, 1.2 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 вказаного Закону з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551.20 грн.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551.20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.