Справа №481/465/16-ц 30.11.2016 30.11.2016 30.11.2016
Провадження №22-ц/784/2564/16
Справа № 481/465/16-ц
Провадження № 22ц/784/2564/16 Головуючий у 1-ї інстанції Уманська О.В.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Лівшенком О.С.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

(далі - АТ «Дельта Банк»)

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2016 року

за позовом

ОСОБА_3

до АТ «Дельта Банк»,

ОСОБА_4

про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до АТ «Дельта Банк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки, укладеного 6 липня 2007 року, припиненим, у зв'язку із пропуском кредитором строку на пред'явлення вимоги до поручителя.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є поручителем за кредитними зобов'язаннями позичальника ОСОБА_4, який в порушення умов укладеного ним і ТОВ «Український промисловий банк» (ТОВ «Укрпромбанк») 6 липня 2007 року кредитного договору у встановлені строки не погасив суму кредиту та процентів, а тому АТ «Дельта Банк» як правонаступник кредитора на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року, мав право вимагати повернення кредитних коштів від позичальника солідарно з нею як поручителем.

28 серпня 2012 року банком на її адресу направлено письмову вимогу щодо дострокового виконання нею кредитного зобов'язання, яку вона отримала 11 вересня 2012 року, але її не виконувала.

Між тим, з позовною заявою до неї як поручителя, банк звернувся не на протязі шести місяців згідно до правил, встановлених частиною 4 статті 559 ЦК України, а за пропуском строку - у листопаді 2013 року.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим - задоволено. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі АТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, про відмову у задоволенні позову поручителя, посилаючись на те, що банком строк на пред'явлення до неї вимоги не пропущено.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивачка вважає доводи скарги необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, 6 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №301/ФКВ-07, за яким останній отримав строком до 5 липня 2022 року кредит в сумі 30 000 доларів США під 14,6% річних зі сплатою визначеного щомісячного платежу в розмірі 166,67 доларів США.

На забезпечення виконання кредитного договору, 6 липня 2007 року між банком, відповідачем ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_3 (після розірвання шлюбу - ОСОБА_3) укладено договір поруки, за яким поручитель взяла на себе обов'язок нести солідарну відповідальність із позичальником щодо виконання кредитних зобов'язань (а.с.7).

30 червня 2010 року за умовами договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дальта Банку попередній кредитор відступив, а позивач ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4 із загальним фактичним розміром невиконаного грошового зобов'язання на суму 28 581,16 доларів США, що еквівалентні 226 508 грн. 55 коп..

Лист щодо повідомлення боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_3 про заміну первісного кредитора ТОВ «Укрпромбанк» на нового АТ «Дельта Банк», у справі відсутній.

В той же час, 28 серпня 2012 року новим кредитором АТ «Дельта Банк» на адресу поручителя одночасно надіслано повідомлення щодо заміни кредитора та письмова вимога щодо дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі на протязі п'яти днів з моменту отримання відповідної вимоги та сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами та штрафними санкціями на загальну суму 36 360 доларів США 20 центів (а.с.8).

Ця вимога отримана позивачкою 11 вересня 2012 року (а.с.9), після чого між нею та банком у вересні 2012 року відбулася переписка щодо порядку сплати боргу (а.с.10), з надісланням від її імені 29 листопада 2013 року заяви щодо прийняття до сплати частини суми та списання боргу, що залишився (а.с.34, 39, 41, 57).

В той же час, з відповідною позовною заявою до позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_3 про стягнення боргу, за якою судом відкрито позовне провадження, банк звернувся 31 жовтня 2013 року, направив її до суду поштою (а.с.12, 117-118).

Пунктом 6.2 кредитного договору від 6 липня 2007 року передбачено, що банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісії та штрафних санкцій,у разі невиконання позичальником або його поручителями умов цього договору (в тому числі при порушені строків платежів) та умов договорів, укладених в його забезпечення, за умови попереднього ( за п'ятнадцять днів) повідомлення позичальника відповідним листом-вимогою.

Згідно з пунктами 3-5 договору поруки від 6 липня 2007 року в разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення суми кредиту, про що кредитор повідомляє поручителя шляхом направлення письмової вимоги з зазначенням суми заборгованості.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

За положеннями частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За пунктом 24 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, роз'яснено, що пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Одночасно, за правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі №6-32цс14, у разі зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України, передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

З матеріалів справи вбачається, що укладеним сторонами договором поруки не визначено строк, після якого порука припиняється, оскільки у пункті 10 цього договору передбачено, що він діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником чи поручителем.

Тому, у зв'язку з порушенням боржником ОСОБА_4 строків повернення кредиту, встановленого договором, та виникнення кредитної заборгованості, банк використав, передбачене частиною 2 статті 1050 ЦК України та пунктами 6.2, 6.3 кредитного договору, право на односторонню зміну умов договору, надіславши 28 серпня 2012 року претензію-повідомлення про дострокове повернення кредиту та пов'язаних з ним платежів на протязі 5-ти днів з дня отримання такої вимоги.

Така вимога отримана поручителем 11 вересня 2012 року, але нею на протязі 5-ті днів, тобто до 17 вересня 2012 року не виконана, і з цього моменту кредитор до суду з позовом до поручителя протягом шести місяців не звернувся.

За правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі №6-190цс14, визначено, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

За такого, банк повинен був звернутися до суду із позовом до ОСОБА_3 як поручителя про стягнення кредитної заборгованості в строк до 17 березня 2013 року, що спочатку і зробив, але позов йому було повернуто.

Тому звернувшись з позовом до суду 31 жовтня 2013 року, за яким відкрито провадження, кредитор пред'явив вимогу до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання зобов'язань, тобто ним заявлена така вимога поза межами строку, визначеного у частині 4 статті 559 ЦК України, за закінченням якого матеріальне право припиняється.

Тому, суд першій інстанції з'ясувавши обставини справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про припинення поруки та відсутності правових підстав щодо стягнення кредитної заборгованості з поручителя.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки вони є мотивованими та обґрунтованими.

Доводи позивача ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, оскільки суперечать обставинам справи і наявним у ній доказам. А його посилання на часткове визнання позивачкою заборгованості та її звернення із відповідною заявою до банку 29 листопада 2012 року, не може бути взято до уваги колегією суддів, так як закон пов'язує відлік строку, після якого порука припиняється, не з моментом часткового або повного визнання основного зобов'язання, а з моментом настання строку його виконання.

Твердження банку щодо строку виконання основного зобов'язання, який не наступив, та який ним не змінено на підставі вимоги про дострокове виконання кредитних зобов'язань, суперечить встановленим та дослідженим судом обставинам справи, в тому числі направлення у серпні 2012 року на адресу поручителя вимоги щодо дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі у відповідності до пунктів 3-5 договору поруки та пунктів 6.2-6.3 кредитного договору, наступне направлення такої вимоги до позичальника, пред'явлення у жовтня 2013 року позову щодо стягнення суми кредиту, у повному розмірі, в тому числі і в сумі, що залишилася, та наданому до цього позову розрахунку заборгованості.

Враховуючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» відхилити, а рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді