Справа № 510/2118/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Відповідач у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не зявися, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову .

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

Копія паспорту ОСОБА_1; копії свідоцтв про народження ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4; копія технічного паспорту на буд. № 14 по вул. Піонерська в с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області; копія довідки про право особистої власності №1027 від 30.07.2015 року; копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини; копії довідок Лиманської сільської ради №1029, 1028 від 30.07.2015 року; копія заповіту від 10.01.2003 року; копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 11 квітня 2005 року помер ОСОБА_5, який був дідом позивача. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями №14 по вул. Піонерська у с. Лиманське.

Під час життя 10.01.2003 року померлий залишив заповідальне розпорядження, яким заповідав усе своє майно, що на день смерті буде належати йому своїй дружині ОСОБА_6 та донці ОСОБА_7.

До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не звертались, однак на день смерті проживали разом із спадкодавцем, тобто прийняли спадщину фактично.

2 вересня 2009 року померли ОСОБА_7, яка була матірю позивача.

14 березня 2015 року померла ОСОБА_6, яка була бабусею позивача.

Позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-місячній термін, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Він на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцями, отже вважається таким, що прийняв спадщину фактично.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на випадок своєї смерті не склали заповіт, тому визнання права власності здійснюється за законом. Позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак, державним нотаріусом ОСОБА_8, було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у наданих документах відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями №14 по вул. Піонерська у с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області, який складається з будинку житлового літ. А, загальною площею 55,90 кв.м., житловою площею 33,70 кв.м., допоміжна площа 22,20 кв.м., літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. В, 1-3 огорожі, 4 споруди, який розташований на земельній ділянці площею 2192 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін