печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7835/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Прокуратури Черкаського району про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до Державної казначейської служби України і просить стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 500 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує наступне. 29.10.2003р. слідчим Кам'янського РВ УМВС України в Черкаській області була порушена кримінальна справа № за ознаками злочину передбаченого ч1 ст. 286 КК України. Підставою для порушення вказаної кримінальної справи було те, що 23.10.2003р. близько 15 години 00 хвилин водій ОСОБА_1. керуючи автомобілем ВАЗ 2105 р.н. НОМЕР_9. рухаючись на 233 км. автодороги Київ-Луганськ - Ізварине в напрямку м. Кам'янка зі сторони с. Косари на території Кам'янського району Черкаської області, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ІЖ 412, р.н. НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в зустрічному напрямку руху.

Внаслідок ДТП водій автомобіля ІЖ 412 ОСОБА_2 та його пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. 18.05.2005р. ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у кримінальній справі № та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

12.10.2009р. вказана кримінальна справа була закрита на підставі ст. 213 КПК України ( в ред. 1960р.), у зв'язку з тим, що у ході розслідування отримано дані, які викликають сумніви у винуватості обвинуваченого, а сукупність зібраних доказів не дозволяла їх спростувати та зробити беззаперечний висновок у вчиненні злочину саме обвинуваченим.

Таким чином, у період з 18.05.2005р. по 12.10.2009р.. тобто впродовж 51 ( п'ятдесяти одного місяця) ОСОБА_1 незаконно перебував у статусі обвинуваченого у кримінальній справі № за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що істотним чином обмежувало його невід'ємне особисте право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Крім того, 10.05.2007р. слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_17. було порушено кримінальну справу № за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Підставою для порушення вказаної кримінальної справи було те, що 09 травня 2007 року близько 16 години 40 хвилин на автодорозі між селами Почапинці-Петропавлівка, відбулось зіткнення автомобілів Niva Chevrolet Д.Н. НОМЕР_10 під керуванням водія ОСОБА_1, 1958 р.н., який рухався у напрямку до смт. Почанинці та автомобіля ВАЗ-2101 д.н. НОМЕР_11 під керуванням водія ОСОБА_4, 1963 р.н., який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_5 та його пасажир ОСОБА_6, 1936 р.н. отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці події, а пасажир цього ж транспортного засобу ОСОБА_5, 1967 р.н. та водій автомобіля Niva Chevrolet Д.Н. НОМЕР_10 ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Городищенської ЦРЛ.

У процесі досудового слідства були проведені такі слідчі дії: 06.06.2007р. в якості свідка був допитаний водій автомобіля Niva Chevrolet ОСОБА_1; 06.06.2007р. було проведено додатковий огляд місця події; 08.06.2007р. в якості свідка було допитано слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Київській області ОСОБА_17; 12.06.2007р. в якості потерпілої було допитано пасажирку автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_7; 23.06.2007р. у провадженні призначено та проведено судову траснпортно- трасологічну експертизу; 06.07.2013р. проведено відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої ОСОБА_5; 06.07.2013р. проведено відтворення обстановки і обставин події за участю свідка ОСОБА_1; 07.07.2007р. у провадженні призначено судову автотехнічну експертизу; 27.07.2007р. автомобіль Niva Chevrolet був переданий на зберігання власнику. 30.07.2007р. на підставі здобутих даних кримінальну справу було закрито в порядку п. 8 ст. 6 КПК України 1960р. у зв'язку зі смертю винної особи, тобто ОСОБА_5 10.09.2007р. досудове розслідування у кримінальному провадженні було відновлено заступником начальника ГСУ МВС України ОСОБА_8 22.10.2007р. проведено додатковий огляду місця події. 05.11.2007р. у справі призначено судову комісійну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам КНДІСЕ МЮ України. 14.03.2009р. у провадженні призначено комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Черкаського відділення КНДІСЕ МЮ України.

12.10.2009р. ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Свою вину у його вчиненні він не визнав, наголошуючи на тому, що саме автомобіль ВАЗ-2101 виїхав на його смугу руху, на якій і відбулось зіткнення. Надалі кримінальна справа була направлена для розгляду по суті до Городищенського районного суду Черкаської області. В основу обвинувачення були покладені саме дані первинного огляду місця події від 09.05.2007р., додаткового огляду місця події від 22.10.2007р„ а також висновки двох останніх судових експертиз № 14515/14516 від 15.08.2008р. та № 234-АТ/236-ТТ від 22.04.2009 року. Постановою від 04.08.2010 р. Городищенського районного суду кримінальну справу було повернуто на додаткове розслідування у зв'язку з необхідністю усунення розбіжностей між даними проведених первинного огляду місця події від 22.10.2007р., а також призначення та проведення повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи. Ухвалою від 05.10.2010р. Апеляційного суду Черкаської області кримінальна справа булла повернута на новий розгляд до того ж суду. 14.12.2010р. Городищенським районним судом Черкаської області надано доручення органу досудового слідства щодо виконання певних слідчих дій. На виконання доручення суду органом досудового слідства були виконані, зокрема, наступні слідчі дії: 19.01.2011р. проведено додатковий огляд місця події; витребувано довідку з ОРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області про те, що автомобіль Niva Chevrolet належить ОСОБА_9 - дружині обвинуваченого. 24.03.2011р. Городищенським районним судом було надано повторне доручення органу досудового слідства щодо виконання тих же слідчих дій через неповноту виконання попереднього доручення.

24.05.2011р. на виконання доручення суду на території Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області проведено огляд автомобіля ВАЗ-2101.

На запит суду Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області надано довідку про те, що потерпіла ОСОБА_5 самостійно вилучила колеса із автомобіля ВАЗ-2101. 07.07.2011р. судом надано доручення органу досудового слідства щодо встановлення місця знаходження коліс автомобіля ВАЗ-2101.

25.08.2012р. було проведено додатковий допит потерпілої ОСОБА_5, яка пояснила, що колеса продала невідомим особам. Цю обставину вона підтвердила у судовому засіданні. 06.03.2012р. у судовому засіданні було допитано в якості спеціаліста експерта НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 20.03.2012р. Городищенським районним судом Черкаської області призначено судову комісійну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам КНІДСЕ МЮ України. За результатами вказаної експертизи складено висновок № 6430/6431/12-52-2438/2439/13-52 від 29.03.2013 року. 02.07.2013р. Городищенським районним судом було винесено постанову про направлення кримінальної справи для провадження додаткового досудового розслідування :з зазначенням відповідних вказівок.

01.08.2013р. відомості про це кримінальне правопорушення старшим слідчим в ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області Сиротою П.П. внесено до ЄРДР за № 0000516. У процесі подальшого судового розслідування встановлено таке. 15.08.2013р. проведено додатковий огляд місця події. Було допитано як свідка власника автомобіля Niva Chevrolet ОСОБА_9 05.10.2013р. у кримінальному провадженні призначено судову комісійну комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам ЛНДІСЕ МЮ України. За результатами вказаної експертизи складено висновок № 1456 від 18.07.2014р. та № 1457 від 18.08.2014р. Постановою старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області Сироти П.П. від 31.10.2014р., кримінальне провадження № 0000516 було закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 110 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1, 1958 р.н. складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 КК України.

Таким чином, з 12.10.2009р. по 01.08.2013р. ОСОБА_1 незаконно перебував у статусі обвинуваченого у кримінальній справі № за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», що був чинний на момент пред'явлення 18.05.2005р. ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та на момент пред'явлення ОСОБА_1 12.10.2009р. обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3ст. 286 КК України, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та інших процесуальних дій. що обмежують права громадянина.

Згідно з ч. 2 ст. 1 цього Закону, шкода, завдана внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина, відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (у редакції від 25.01.2015р.), право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбаченому цим законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. З цього Закону, у разі незаконного притягнення як обвинуваченого чи повідомлення про підозру, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Згідно з ч. 5 ст. 4 вищезгаданого Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі. коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування і органів прокуратури завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 6 ст. 4 цього Закону, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Незаконне притягнення ОСОБА_1 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у кримінальній справі № . та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у кримінальній справі № породило у нього стійке нервове напруження, тривогу, роздратування та переживання, пов'язані із загрозою позбавлення волі на строк від п'яти до десяти років. Це також призвело до поганого самопочуття, тривалого психологічного дискомфорту та в цілому істотно погіршило якість його життя, оскільки ОСОБА_1 з огляду на загрозу призначення суворого кримінального покарання зазнавав постійного стресу, хвилювання та не міг отримувати насолоду від життя. Все вищевикладене вимагало від ОСОБА_1 значних зусиль для повернення до звичайного способу життя.

Крім того, перебуваючи у статусі обвинуваченого, ОСОБА_1 зазнавав значних витрат особистого часу у зв'язку із явкою за викликами до органів досудового розслідування та суду під час розгляду справи. Це призвело до порушення усталеного ритму його життя.

Всіх вищевказаних негативних наслідків морального характеру ОСОБА_1 зазнавав впродовж 95 ( дев'яноста п'яти місяців): 51 ( п'ятдесят один) місяць у кримінальній справі № та 44 ( сорока чотирьох) місяців у кримінальній справі № .

Крім того позивач вказує на те, що і після внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до ЄРДР, моральні страждання та переживання ОСОБА_1 не припинились. Будучи юридично необізнаним та не усвідомлюючи тонкощі розслідування кримінального провадження за КПК 2012 року, він продовжував глибоко хвилюватись за свою подальшу долю та психологічно страждати від невизначеності свого майбутнього, незважаючи на відсутність у нього процесуального статусу підозрюваного.

Також всупереч вимогам ч. 5 ст. 284 КПК України ( в ред.. 2012 року) ОСОБА_1 копію постанови про закриття кримінального провадження після прийняття рішення про закриття цього провадження, не отримав. Вона була надіслана поштою лише 30.07.2015р. після його неодноразових звернень до слідчого та прокурора. Внаслідок цього ОСОБА_1 впродовж майже року був позбавлений можливості реалізувати своє право на компенсацію моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування.

Крім того, 12.10.2009р.у кримінальній справі № щодо ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Вказаний захід застосовувався до 01.08.2013р., тобто до дати внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до ЄРДР. Тривалість застосування вказаного запобіжного заходу підтверджується постановами Городищенського районного суду Черкаської області та ухвалою Апеляційного суду Черкаської області у вказаній справі, у резолютивні частині яких зазначено про залишення запобіжного заходу без змін.

Застосування підписки про невиїзд впродовж тривалого часу обмежило право ОСОБА_1 на вільне пересування та зміну місця проживання, гарантоване ст. 33 Конституції України, і призвело до дезорганізації соціальних зв'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 13 цього Закону, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розмір) не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016р. складає 1378 грн., з 01 травня - 1450 гривень, а з 01 грудня - 1550 гривень Таким чином, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням станом на дату подання позову складає: 1 378х95= 130 910 (сто тридцять тисяч дев'ятсот десять гривень).

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З огляду на зазначене, враховуючи значну тривалість та глибину душевних страждань ОСОБА_1, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він незаконно обвинувачувався, обмеження його права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання шляхом незаконного застосування щодо нього підписки про невиїзд, істотне погіршення якості його життя та дезорганізації соціальних зв'язків внаслідок впливу стресогенного фактору у вигляді загрози призначення кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює у 500 000 ( п'ятсот тисяч) гривень.

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_13 підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та докази долучені до неї.

Відповідач Державна казначейська служба України в судове засідання представника не направив, письмових пояснень по суті спору не подав, поважних причин неявки не повідомив.

Третя особа Головне управління НП в Черкаській області в судове засідання представника не направило, подало свої письмові заперечення, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні вимог, додавши довідку у кримінальному провадженні №0000516 за ч2 ст.286 КК України від 01.08.2013р., вказуючи наступне. Так, у зв'язку із закриттям провадження у кримінальному проваджені № , за вчинення злочину, передбаченого ч.І ст.286 КК України, на підставі статті 213 КПК України (в ред.. 1960 року) та у справі № 380070009, за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, на підставі ст. 1 10, п.2 ч.І та ч.3 ст.284 КПК України у позивача виникло право ставити питання про відшкодування шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон). Однак, позивач має довести наявність у зв'язку з обвинуваченням моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру.

Водночас відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, ОСОБА_1 вказує, що внаслідок саме незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури він перебував у статусі обвинуваченого до якого обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, визначаючи при цьому розмір моральної шкоду за час перебування під слідством в розмірі 500 тис.грн. Позивач повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди, надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків, здоров'я і відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо. Разом з тим, крім процесуальних документів, які підтверджують факт перебування під слідством, позивач до суду не надав жодних доказів, які б були підставою для визначення такого великого розміру моральної шкоди. Факт заподіяння шкоди доводить позивач. Так, позивач повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди, надати докази застоювання додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків, здоров'я і відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо. Нормативною основою для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, є ст. 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». При цьому належних доказів позивачем суду подано не було.

Представник прокуратури Черкаської області ОСОБА_14 просила відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на направлені прокуратурою письмові заперечення. Прокуратура вказує на те, що 23.10.2003 на 233 км. автодороги Київ - Луганськ сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_12 під керуванням ОСОБА_1 та ЇЖ - 412 д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_2 У результаті даної пригоди водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_15 автомобіля ІЖ - 412 отримали тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер, що відносяться до категорії середньої тяжкості.

За даним фактом 29.10.2003 слідчим Кам'янського РВ УМВС України в Черкаській області порушена кримінальна справа № , за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Крім того, 09.05.2007 по автодорозі сполученням смт. Почапинці та м. Городище Черкаської області, неподалік с. Петропавлівка відбулося зіткнення автомобілів Нива - Шевроле д.н.з. НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_1 та ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_8 під керуванням ОСОБА_5 У наслідок дорожньо - транспортної пригоди водій ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_6 автомобіля ВАЗ 2101 від отриманих травм померли.

За даним фактом 10.05.2007 слідчим СВ по розслідуванню ДТП при СУ УМВС України в Черкаській області порушена кримінальна справа № , за ознаками злочину передбаченого ч. З ст. 286 Кримінального кодексу України.

15.11.2009 вказані кримінальні справи об'єднані в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру .

16.11.2009 матеріали кримінальної справи за фактом дорожньо - транспортної пригоди, що відбулася 23.10.2003, виділено та цього ж дня постановою слідчого СВ по розслідуванню ДТП при СУ УМВС України в Черкаській області закрито.

Разом з цим, СУ УМВС України в Черкаській області внесено відомості № 000516 від 01.08.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо - транспортної пригоди, що сталась 09.05.2007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України.

31.10.2014 старшим слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області вказане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_1 закрито.

Постановою заступника прокурора Черкаської області від 14.06.2016 скасовано постанову старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області від 31.10.2014 про закриття кримінального провадження. Досудове розслідування відновлено.

Таким чином, підстави для відшкодування шкоди, відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на даний час виникли лише у зв'язку із закриттям 16.11.2009 кримінальної справи № за фактом дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 23.10.2003.

Згідно з матеріалами кримінальної справи, 18.05.2005 органами досудового слідства притягнуто ОСОБА_1, в якості обвинуваченого та цього ж дня стосовно нього обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

За результатами проведеного досудового розслідування старшим слідчим СВ по розслідуванню ДТП при СУ УМВС України в Черкаській області винесено постанову про закриття кримінальної справи від 12.10.2009 у зв'язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, на підставі ст. 213 Кримінально - процесуального кодексу України (в редакції 1960 року).

30.10.2009 вказану постанову від 12.10.2009 прокуратурою області скасовано та кримінальну справу '№ направлено до СВ по розслідуванню ДТП СУ ГУМВС України в Черкаській області для проведення досудового слідства.

15.11.2009 провадження досудового слідства у дані справі відновлено та об'єднано її в одне провадження з кримінальною справою № , із присвоєнням їй вищевказаного номеру.

16.11.2009 матеріали кримінальної справи за фактом дорожньо - транспортної пригоди, що відбулася 23.10.2003 виділено та постановою слідчого СВ по розслідуванню ДТП при СУ УМВС України в Черкаській області закрито.

Факт закриття кримінальної справи 16.11.2009, у зв'язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1, надав останньому право ставити питання про відшкодування шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Однак при цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв'язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв'язків, здоров'я і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо.

Разом з тим, крім процесуальних документів, які підтверджують факт реабілітації, позивач не надав до суду будь-яких доказів, які б були підставою для визначення розміру моральної шкоди у вказаній ним сумі.

Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов'язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

За нормами ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У ході слідства до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не застосовувався.

Таким чином прокуратура вважає, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 4 роки 4 місяці та 26 днів.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01.05.2016 розмір мінімальної заробітної плати визначено у розмірі 1 450 грн. Таким чином прокуратура вважає, що мінімальний розмір моральної шкоди за час перебування ОСОБА_1 під слідством у розмірі 76 655, 80 грн. (1 450 грн. * 52 міс. 26 д.) відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Суд вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_13, представника третьої особи ОСОБА_16, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Обставини викладені сторонами у своїх поясненнях щодо порушення кримінальних справ, їх подальшого провадження, їх закриття, підтверджені відповідними письмовими доказами. При цьому як встановлено в ході судового розгляду 14 червня 2016 року заступником прокурора Черкаської області Павленко В.В. постанова старшого слідчого СВ розслідування ДТП СУ УМВС в Черкаській області Сироти П.П. від 31.10.2014р. про закриття кримінального провадження №0000516, скасована та матеріали направлені для організації подальшого досудового розслідування.

Отже доводи прокуратури Черкаської області про те, що підстави для відшкодування шкоди, відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» на даний час наявні лише у зв'язку із закриттям 16.11.2009 кримінальної справи № за фактом дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 23.10.2003, заслуговують на увагу та приймаються судом.

При цьому вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з обгрунтування наведеного в позові завданих позивачу страждань, відсутності будь-яких доказів на підтвердження інших негативних наслідків окрім наявності самого факту проведення досудового розслідування та його подальшого закриття на підставі п2 ст.6 КПК України.

Отже вирішуючи питання суд враховує положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» згідно якого відшкодування проводиться у розмірі не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, та враховуючи, що позивача перебував під слідством та судом майже 53 місяці х 1450грн. дорівнює 76 850грн. , слід визначити позивачу грошову компенсацію у розмірі 77 000грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,23,1176 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги задовольнити частково. Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок державного бюджету моральну шкоду завдану незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку грошових коштів в розмірі 77 000грн.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ,- в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Цокол Л.І.