Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2392/16-ц
Номер провадження: 2/511/1037/16
28 листопада 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Іванова О. В.,
при секретарі Кирилової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітнього сина,-
В С Т А Н О В И В :
В жовтні позивач ОСОБА_1 звернулась до Роздільнянського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, яким просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення сином двадцяти трьох років.
Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у зв'язку з тим, що позовні вимоги підтримує з підстав, наведених в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надав.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази, надав суду заяву згідно якої позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що сторони перебували з 29 січня 1997 року у фактично шлюбних відносинах.
Від сумісного проживання у них народилась дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 081332 виданого 09.04.1997 року на підставі актового запису №271, в графі «Батьки» зазначені сторони по справі.(а.с.6).
ОСОБА_3 на даний час являється повнолітнім, що підтверджується копією паспорта КМ 8440845 виданого Роздільнянським РС ГУ ДМС України в Одеській області від 24.05.2013 року.(а.с.3).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 дійсно являється студентом V семестру ІІІ курсу контрактної форми навчання, денного відділення медичного факультету №1 Одеського національного медичного університету, ІV рівня акредитації. Закінчує навчання 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою №5021/М від 23.09.2016 року, копією контракту про підготовку фахівця та квитанціями про сплату коштів за контракт.(а.с.7-10).
Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоровя як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст.199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, позивачем заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, на період його навчання контрактної форми навчання, денного відділення медичного факультету №1 Одеського національного медичного університету.
На теперішній час відповідач добровільно не надає ніякої матеріальної допомоги позивачу на навчання повнолітнього сина.
Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли.
Згідно з вимогами ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разове, періодично або постійно. При цьому, враховуючи норми закону та докази надані позивачкою, суд вважає, що навчання дитини в інституті за рахунок коштів замовника є особливими обставинами, які зумовлюють необхідність у додаткових витратах на дитину, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання).
Як вже було встановлено, повнолітній син сторін по справі, ОСОБА_3, навчається на денному відділенні, отже він не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у навчальному закладі.
Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище сина сторін, а саме те, що він не має ніякого доходу, матеріальне становище відповідача, який є працездатним, працює лікарем Комунального Закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня», інших утриманців не має, протилежне відповідачем не доведено, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_3, аліменти на його утримання, до закінчення ним навчання у Державному навчальному закладі в розмірі, в якому просить позивач, тобто по ? частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, який продовжує навчання і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.
Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до закінчення навчання або досягнення дитиною 23 років.
Крім цього, в звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551.20 грн.
Керуючись ст.ст.4,10,11,57,60,215212 - 215, 224-228 ЦПК України, ст.180,181,182,191,199 СК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1, до ОСОБА_2, за участю третьої особи ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітнього сина про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України (ІПН НОМЕР_1), проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Димитрова), 83-а кв.7, аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Димитрова), 83-б, кв.10 у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку(доходу) до досягнення сином двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України (ІПН НОМЕР_1), проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4 (Димитрова), 83-а кв.7, на користь держави судовий збір у розмірі 551.20 гривен.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. В. Іванова