Справа № 2-о/756/402/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Верес Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Оболонський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в м. Києві про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 р. заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Магадан РФ, і батьками є ОСОБА_2, національність німець, а мати вказано ОСОБА_3 за національністю росіянка. (зі слів заявника). Тому вважає, що якщо його батько за національністю є німцем, то і він також за національністю є німцем.

Як вказує заявник, проте, в актовому записі про шлюб № 74 від 02.10.1976 р., складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського РУЮ у Донецькій області та в актовому записі про розірвання шлюбу № 546 від 05.07.1990 р., складеного відділом ДРАЦСу (Жовтневого) Солом'янського РУЮ в м. Києві, і там зазначено національність заявника - "росіянин".

Також заявник вказав, що робив спроби досудового врегулювання шляхом подачі до зацікавленої особи - Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяви з проханням внести виправлення в запис акту цивільного стану та отримав висновок № 34 від 25.05.2016 р. про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким було підтверджено, що в свідоцтві про народження заявника ОСОБА_1 та в актовому записі про народження № 1348 від 20.08.1953 р., національність його батька була зазначена "німець". Проте в повних витягах про шлюб та розірвання шлюбу ОСОБА_1 національність знову зазначено "росіянин".

При цьому заявник вказує, що у відповідності до архівної довідки МВС Алтайського краю № 4321 від 23.10.1995 р. ОСОБА_2 1913 р.н., 05.01.1938 р. був засуджений Тройкою УНКВД по Ростовській обл. за участь в контрреволюційній фашистській організації строком на 10 р. позбавлення волі. У відповідності до довідки Ростовського обласного суду від 11.07.1995 року № 4-у-ІІІ Постановою Президії Ростовського обласного суду від 18.05.1966 р. провадження по справі було припинено у зв'язку з недоведеністю звинувачення, ОСОБА_2 був реабілітований.

Тому на підставі вищевикладеного просить встановити юридичний факт, що національність заявника - ОСОБА_1, який народився в м. Магадан, Хабаровського краю, РСФСР, ІНФОРМАЦІЯ_1 є "німець".

У судовому засіданні заявник не зміг пояснити свою думку щодо своєї заяви. Представник заявник підтримав вимоги заявника у повному об'ємі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, надіслав лист про можливість слухання справи у їх відсутність з покладенням усього на розсуд суду.

Вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає закриттю з таких підстав.

Як з'ясовано судом, заявник ОСОБА_1 повторно після серпня 2016 р. звернувся до суду із даною заявою щодо того, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Магадан РФ, і його батьками вказано ОСОБА_2, національність - німець, а мати - ОСОБА_3 національність - росіянка (а.с. 13).

У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Тому згідно з ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. При цьому постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27.01.1999 р. втратив чинність Указ Президента України від 31.12.1991 р. «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Як вбачається, пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній .

Згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

П. 1.7. цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

П. 1.15. Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Отже, з аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Виходячи із вищевказаного дані про приналежність заявника ОСОБА_1 до німецької національності, і він має намір занести до актового запису про своє народження, то вирішення порушеного заявником питання можливе в зазначеному порядку шляхом звернення особисто до органів РАЦС, як суб'єкта владних повноважень, з метою внесення змін до актового запису щодо його національності, а в разі відмови суб'єкта владних повноважень - шляхом оскарження відмови в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому керуючись ст. 11, 55 Конституції України, ст. 300 ЦК України, Законом України "Про національні меншини в Україні", ст. ,60, ст. 212-218, ст. 205, ст. 256-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності до німецької національності - закрити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.А. Васалатій