Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/5048/16-ц
Провадження № 2/644/2066/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді - Глібко О.В., при секретарі - Семеренко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України на постійне проживання без згоди батька,
Позивач звернулась до суду із позовом, яким просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2; надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України у супроводі матері - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на постійне місце проживання до Російської Федерації без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилась донька - ОСОБА_3. У свідоцтві про народження відомості про батька вказані на підставі ст. 126 СК України.Позивач разом з дитиною проживала та була зареєстрована за адресою проживання ОСОБА_2 У 2013 році, відносини між сторонами погіршились, позивач разом із малолітньою дитиною була вимушена піти проживати до матері позивача.
З цього часу відповідач по справі самоусунувся від надання допомоги по утриманню дитини. Увесь тягар по утриманню доньки поліг на плечі позивача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2013 року з відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 600 грн. щомісячно. Згодом, позивач на прохання відповідача погодилась добровільно виписатись з квартири відповідача, донька за домовленість між сторонами залишилась бути зареєстрованою за адресою відповідача. У минулому році позивач познайомилась із ОСОБА_5, який є громадянином Російської Федерації, ними було створено родину, 27 лютого 2016 року укладено шлюб. Відповідач один раз добровільно надав дозвіл на виїзд дитини до Російської Федерації, однак в подальшому, по закінченню терміну дозволу,інший дозвіл надавати позивачці відмовився, як і відмовився надати дозвіл на проживання дитини разом із матір'ю за адресою її місцяпроживання у Російській Федерації, за адресою: АДРЕСА_1. Позивач стверджує, що нею та її чоловіком було створено усі умови для проживання ,виховання, розвитку здібностей дитини, її матеріального забезпечення. Між донькою та чоловіком позивачки склались гарні відносини. Позивач вважає, що проживання житини разом із нею відповідатиме інтересам дитини.
Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач на неодноразові виклики суду, у судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату та час розгляду справи своєчасно та належним чином за допомогою надіслання судових повісток, оголошення у газеті «Слобідський край», телеграми. Про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не надав.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, від Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надійшов висновок про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю, ОСОБА_1 та надати дозвіл на виїзд дитини на постійне місце проживання до Російської Федерації без згоди батька (а.с.78-79).
Суд, за згодою представника позивача, розглядає справу за нормами ст.ст. 224-227 ЦПК України із ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.
Основними принципом захисту прав дітей у Конвенції визначено визнання пріоритетів інтересів дітей.
Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4, виданого 03.09.2010 року Орджонікідзевським відділом РАЦС ХМУЮ, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, записаний ОСОБА_2 (а.с.7).
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 600 грн. щомісячно (а.с.8).

Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антроповою М.О., ОСОБА_2 надав дозвіл ОСОБА_3 на поїздку до Російської Федерації тау зворотному напрямку у період з 04.09.2015 рок по 04.12.2015 року (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, 27 лютого 2016 року укладено шлюб між гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_1, зареєстрований Зеленоградським відділом РАЦС Управління РАЦС м. Москви, про що зроблено актовий запис № 234 (а.с.11).

Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію, чоловік позивача - ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до картки обліку № НОМЕР_1, житлове приміщення - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, складається з двох житлових кімнат, загальною площею: 58,4 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м. Власниками квартири зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.13).

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов житлового приміщення - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, від 12.10.2016 року, затвердженого начальником відділу соціального захисту населення району КрюковоЗеленоградського адміністративного округу Авліною Т.А., проведеного н запит Управління служб У правах дітей Департаменту праці та соціальної політики м. Харкова, обстеженням встановлено наступне. В двокімнатній квартирі , що зареєстрована у праві спільної часткової власності чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_7 фактично проживають ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_1 Квартира знаходиться у гарному стані, обладнана меблями, технікою, в квартирі проведений ремонт. В квартирі мається спальне місце для малолітньої ОСОБА_3, дитячі речі, іграшки. ОСОБА_1 працює майстром ногтевого сервісу, має дохід у розмірі 40 руб., її чоловік працює на посаді бухгалтера. Спеціалістами відділу було зроблено висновок, що в квартирі створені усі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.83-84).

Згідно заяви ОСОБА_5, посвідченої т.в.о. нотаріуса м. Москви Бойцової В.Ю. - ОСОБА_10, 25.05.2016 року, останній не заперечує проти проживання неповнолітньої доньки його дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в належній йому на праві власності частині квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29).

Відповідно до характеристики на співвласника житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_7, компрометуючих матеріалів на останню МВС РФ по району Крюково м. Москви не має, за даними ЗИЦ ГУ МВС Росії по м. Москва ОСОБА_7 не значиться (а.с.20).

Відповідно до характеристики на чоловіка позивача - ОСОБА_5, компрометуючих матеріалів на останнього МВС РФ по району Крюково м. Москви не має, за даними ЗИЦ ГУ МВС Росії по м. Москва ОСОБА_5 не значиться (а.с.21).

З наданих довідок про доходи, вбачається, що середньомісячний дохід чоловіка позивача - ОСОБА_5 складає 60 000 руб. (а.с.15-18).

Відповідно до довідки про доходи від 13042016 року, наданої ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_11, середньомісячний дохід позивача складає 35 000 руб. (а.с.19).

Відповідно до характеристики, наданої Генеральним директором салону красоти «ОСОБА_12 - ОСОБА_11, ОСОБА_1 працює на посаді майстра ногтевого сервісу Салону красоти «Аврора» з січня 2016 року, за час роботи зарекомендувала себе ініціативним відповідальним та надійним спеціалістом, здатним виконувати доручення та завдання у встановлені строки. Здатна приймати рішення у важких ситуаціях та нести відповідальність за результати своєї діяльності. Доброзичлива та комунікабельна. Користується повагою та великою симпатією у колективі, багато відмічають її відзивчивість та відкритість людям (а.с.22).

Відповідно до довідки про прибуття, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року була постановлена на облік для тимчасової реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно довідки, виданої МВС України серії НОМЕР_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 17.11.2015 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чине погашеної судимості не має в розшуку не перебуває (а.с.23-24).

28.12.2015 року ОСОБА_1 отримано патент серії НОМЕР_3 Федеральною міграційною службою Російської федерації (а.с.25).

З паспорта гр. російської Федерації ОСОБА_5, вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Всі вище перелічені документи, які були проаналізовані судом підтверджуються ту обставину, що позивач, на час звернення до суду із позовом має сім'ю, місце реєстрації, постійного проживання та роботи на території Російської Федерації. Саме позивач здійснює догляд, виховання та піклування за малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також судом достовірно встановлено, що мати разом із дитиною неодноразово виїжджала на межі України за згоди відповідача - ОСОБА_2, про що свідчать нотаріально посвідчені заяви про дозвіл на виїзд, які містяться у матеріалах справи. Та, в подальшому, 25.05.2016 року представником позивача ОСОБА_12 на адресу відповідача було направлене письмове повідомлення про необхідність надання дозволу на виїзд малолітньої ОСОБА_3 на територію Російської Федерації. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов'язалась не чинити перешкоду у спілкуванні дитини з батьком. Рекомендоване поштове відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с.89-90).

На дане звернення відповідач в усній формі відмовився надавати будь-яку згоду на виїзд дитини у супроводі матері, що і стало причиною звернення із позовом до суду.

Крім того, судом встановлено, що позивач має на території України рідних, а саме мати - ОСОБА_13, сестру - ОСОБА_14, та двох братів - ОСОБА_15 та ОСОБА_16, що говорить про наміри позивача у майбутньому приїжджати в Україну разом із донькою до бабусі та родичів.

Аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, враховуючи ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, який неодноразово повідомлявся, як позивачем, органом опіки та піклування так і судом про порушення питання щодо місця проживання дитини ОСОБА_3, однак своїм право на надання будь - яких пояснень та заперечень не скористався, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення інтересів дитини, створення їй необхідних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку, необхідним є визначення місяця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_1 на території Російської Федерації.

Відповідно до правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Суд враховує вік дитини, ту обставину, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не приймає участі у її вихованні. Від добровільного оформлення через нотаріальну контору заяви про згоду на виїзд дитини відмовився. Ніяких мотивованих причин такої відмови суду ОСОБА_2 не надав, хоча відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень.

Також суд враховує висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та приходить до висновку про задоволення позову в частині надання дозволу на виїзд ОСОБА_3 за межі України у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 160, 161 СК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України на постійне проживання без згоди батькам - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 на постійне місце проживання до Російської Федерації без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: