Справа № 274/4205/16-ц
Провадження № 2/0274/1623/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2016 року Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,представників : позивачів-Гуменюка О.В., відповідача- Кухара О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 до Бердичівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно -земельну ділянкуплощею 16,57 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку , розташовану по вул.Мічуріна, 30 в м.Бердичеві,,що належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу .Вказують, що за законом вони є спадкоємцями як чоловік та діти померлої , однак не можуть оформити право власності через відсутність реєстрації права власності на землю за покійною.

В судовому засіданні представник позивачів заявлені вимоги підтримав повністю. Вказав, що спадкодавець набула право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку.При зверненні позивачів до нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва прло право на спадщину через відсутність реєстрації земельної ділянки за спадкодавцем.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив. Вказав наступне. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом ,право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації .Згідно із Законом України "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним реєстратором уразі поділу чи об"єднання земельних ділянок. Спадкодавець після укладення договору купівлі-продажу не зареєструвала земельну ділянку ,кадастровий номер земельної ділянки рахується за власником ОСОБА_5.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідвиши надані сторонами докази, прийшов до висновку про задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 19.11.2015 року (а.с.10), позивачі є її спадкоємцями (а.с.11-14,16,24-26), за їх заявами відкрито спадкову справу .

По справі встановлено, що за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 1.10.2008 року спадкодавець придбала у власність земельну ділянку площею 16,57 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку , розташовану по вул.Мічуріна, 30 в м.Бердичеві., вказана земельна ділянка позначена на плані встановлених меж літерами БДВЄ(а.с.15,18).Вказана земельна ділянка належала продавцю на підставі Державоного акту від2.06.2006 року , кадастровий номер :01:017:0021 .

Нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через відсутність документу,який підтверджує державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_4(а.с.19).

У відповідності до ст.3 ЦПК України та ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Згідно ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням являється перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи до спадкоємців і спадкування можливе за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Згідно із ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із забезпеченням її цільового призначення.

Відповідно до Закону України Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дійсно, ст. 125 ЗК України та ч.4 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку (нерухоме майно) виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. Така редакція ч.4 ст. 334 ЦК України набрала чинності з 1 січня 2013 року. Враховуючи положення п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до 1 січня 2013 року реєстрація прав на земельну ділянку, у тому числі права власності, відповідно до цього Закону не здійснювалась. Поняття реєстрації прав на земельну ділянку і реєстрація земельної ділянки (ст. 202 ЗК України) не є тотожними поняттями. Спадкодавець ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правової угоди, яка була укладена 1.10.2008 року . За таких умов цивільно-правова угода на підставі якої відбувся такий перехід до 1 січня 2013 року, є документом , який посвідчує право власності на земельну ділянку і підставою для проведення державної реєстрації прав у випадку звернення власника за такою реєстрацією.Наведені вимоги закону свідчать про необгрунтованість доводів заперечення щодо позову.

Суд встановив наявність права власності на спірну земельну ділянку у спадкодавця, а тому позивачі як спадкоємці ОСОБА_4, мають право на спадкування відповідної частини земельної ділянки, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Права позивачів як спадкоємців підлягають захисту в судовому порядку на підставі ст.16 ЦК України шляхом визнання права на спадкове майно .

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 до Бердичівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 16,57 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку , розташовану по вул.Мічуріна, 30 в м.Бердичеві, кадастровий номер :01:017:0021 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 16,57 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку , розташовану по вул.Мічуріна, 30 в м.Бердичеві, кадастровий номер :01:017:0021 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 16,57 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку , розташовану по вул.Мічуріна, 30 в м.Бердичеві, кадастровий номер :01:017:0021, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :