АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/1673/15-ц Головуючий в І інстанції Корсаненкова О.О.
Номер провадження №22-ц/791/1690/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоФурман Т.Г.
суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарДавиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про визнання права власності, виділ частки майна із спільної сумісної власності, поділ майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26 лютого 1983 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 03 червня 2015 року розірвано.

За час шлюбу за спільні кошти ними була придбана у власність земельна ділянка площею 0,1273 га з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва, що розташована по АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані на цій земельній ділянці. Право власності на садибу та земельну ділянку було зареєстровано на відповідача.

Крім того, за час шлюбу було придбано інше рухоме майно, а саме: спальний гарнітур, що складається з двох платтяних шаф, двох тумбочок, трюмо та двоспального ліжка; стінку, що складається з платтяної шафи, книжної шафи, серванту та пеналу; м'який куток, що складається з кухонного столу та двох крісел; диван; плазмовий телевізор з плоским екраном; холодильник «Дніпро», морозильну камеру; олійницю; бочку ємністю 5 куб. м.; трактор МТЗ-50; плуг; культиватор; причеп ПТС.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно вирішити питання щодо поділу спільного майна, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходиться за цією ж адресою, виділити частку земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями в натурі, решту майна розподілити наступним чином: виділити їй у власність: спільний гарнітур, що складається з двох платтяних шаф, двох тумбочок, трюмо та двоспального ліжка; м'який куток, що складається з кухонного столу та двох крісел; диван; плазмовий телевізор з плоским екраном; холодильник «Дніпро», морозильну камеру; олійницю; бочку ємністю 5 куб. м.

У власність ОСОБА_5 виділити: стінку, що складається з платтяної шафи, книжної шафи, серванту та пеналу; трактор МТЗ-50; плуг; культиватор; причеп ПТС.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку із господарськими спорудами та земельної ділянки, вимогу про виділ частки житлового будинку та земельної ділянки в натурі просила залишити без розгляду; від вимоги про поділ рухомого майна відмовилася.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 08 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя в частині поділу житлового будинку та земельної ділянки в натурі залишено без розгляду.

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 08 червня 2016 року провадженні у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя в частині поділу рухомого майна закрито.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 08 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, та на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1273 га, розташованої на території Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області, переданої для індивідуального житлового будівництва за державним актом серії IV-ХС №028450 від 01.12.2000 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частини земельної ділянки та розподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зазначених позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В апеляційному порядку перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину земельної ділянки та розподіл судових витрат.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5, перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1983 року. Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 03.06.2015 року шлюб між ними було розірвано (т.1 а.с. 7).

Згідно договору купівлі-продажу №5 від 01.10.1992 року, ОСОБА_5 купив належний радгоспу «Виноградний» житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і розташований на земельній ділянці Новобериславської сільської ради народних депутатів розміром 0,13 га (т.1 а.с.29-30).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 01.12.2000 року, ОСОБА_5, на підставі рішення Новобериславської сільської ради від 24.11.1993 року № 49, став власником земельної ділянки, площею 0,1273 га в межах згідно з планом по АДРЕСА_1 для індивідуального житлового будівництва (т.1 а.с.8-9).

Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993 року № 10) і статті 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для індивідуального житлового будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Разом з тим, виходячи зі статті 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі приватизації земельних ділянок, на яких знаходяться ці будівлі та споруди, в учасників спільної власності відповідно виникає й право власності на земельну ділянку.

Такі самі норми містяться в нині чинних статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

Норми, викладені в статтях 22, 28 КпШС України, аналогічні тим, що містяться і в статтях 60, 63, 70 СК України, частині третій статті 368, частині другій статті 372 ЦК України.

Така правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 09.12.2015 року у справі № 6-814цс15 та від 16.12.2015 року у справі № 6-2710цс15, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів України.

Згідно зі статтею 28 КпШС України, в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Оскільки подружжям в період шлюбу у власність придбаний будинок, тому в силу статей 22, 24 КпШС України у подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право іншого з подружжя на частину будинку.

Зважаючи на те, що земельна ділянка була виділена у власність для обслуговування будинку, то в подружжя, за яким визнається право власності на частину будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, тому колегія суддів погоджується з висновком суду щодо обґрунтованості заявлених позивачкою вимог про визнання за нею права власності на ? частину земельної ділянки, що відповідає положенням статті 22, 28 КпШС України, ст. 30 ЗК України, за часом виникнення спірних правовідносин, та правовим позиціям, сформульованим у вищезазначених постановах Верховного Суду України.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального законодавства, а саме на неправильний розподіл судом судових витрат між сторонами, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги по компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованості дій позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви по залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб'єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом ч. 3 ст. 89 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред'явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому розгляду спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення інтересів та прав відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини і чим це підтверджується.

Оскільки такі обставини відповідачем не наведені і судом не встановлені, доводи апелянта щодо перерозподілу судових витрат є безпідставними.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування і ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко