Справа № 374/448/13-ц Головуючий у І інстанції Козіна С. М.
Провадження № 22-ц/780/5571/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 47 15.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Березовенко Р.В.

Олійника В.І.

за участю секретаря судового засідання Спеней І.С.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ржищевського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

В грудні того ж року ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом про поділ спільного подружнього майна між ним та ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища від 17 січня 2015 року ОСОБА_5 змінив прізвище на прізвище "ОСОБА_5".

Рішенням Ржищевського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Збільшено розмір частки ОСОБА_3 у спільному сумісному нерухомому майні подружжя, а саме: в квартирі АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 254 538, 86 грн.

Припинено право власності ОСОБА_4 на невиділену в натурі 1/3 частку нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною вартістю 254 538,86 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсаціюза 1/3 частку нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1, в сумі 84 846,86 внесену ОСОБА_3 на депозитний рахунок Ржищівського міського суду Київської області.

Повернуто ОСОБА_3 з депозитного рахунку Ржищівського міського суду Київської області надміру внесені кошти в сумі 42 422,71 грн.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль "Фіат-230 Фургон", державний н/з НОМЕР_1, середньоринковою вартістю 79 656,50 грн.

Припинено право власності ОСОБА_3 на невиділену в натурі 1/2 частку рухомого майна, а саме: автомобіль "Фіат-230 Фургон", державний н/з НОМЕР_1, загальною середньоринковою вартістю 79 656,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в рахунок її 1/2 частини автомобіля "Фіат-230 Фургон", державний н/з НОМЕР_1, в розмірі 39 828,25 грн.

В решті позову відмовлено

Рішення апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Ржищевського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя квартиру АДРЕСА_2.

Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини за кожним.

Визнано спільним майном подружжя рухоме майно-автомобіль «Фіат-230 Фургон», державний номерний знак НОМЕР_1, середньоринковою вартістю 79656,50 грн. Визнано за кожним з подружжя право власності на ? частину автомобіля.

В порядку поділу спільного майна подружжя залишено у власності ОСОБА_4 автомобіль «Фіат-230 Фургон», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 79656,50 грн., з припиненням права власності ОСОБА_3 на 1/2 його частину.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію за належну їй 1/2 частку у вартості автомобіля суму 39 828,25 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 за недоведеністю залишено без змін.

Ухвалою колегії судів Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 рокурішення апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про поділ майна подружжя - автомобіля «Фіат - 230», номерний знак, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті рішення залишено без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилається на невідповідність висновків суду в наведеній частині обставинам справи та порушення судом вимог матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення про відмову в первісному позові.

В решті судове рішення в силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, що брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в наведеній частині не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 в цій частині, суд першої інстанції поділив автомобіль «Фіат - 230» таким чином: залишив його у власності ОСОБА_4; припинив право власності ОСОБА_3 на невиділену в натурі 1/2 його частку; стягнув на користь ОСОБА_3 компенсацію за належну їй 1/2 частку вартості автомобіля.

Проте із такими висновками суду погодитись не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 січня 1998 по 30 червня 2011.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу в 2004 році ними було придбано автомобіль "Фіат-230" типу фургон, рік випуску 1998, д.н.з. НОМЕР_1 та зареєстровано на ОСОБА_4

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив судам Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте міський суд, вирішуючи питання щодо спірного автомобіля, не врахував, що згідно з довідками Кагарлицького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області автомобіль «Фіат - 230», номерний знак НОМЕР_1, був викрадений, тому відсутній на час поділу майна подружжя.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (чч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст. 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, була залишена поза увагою міського суду.

За наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - автомобіля «Фіат - 230», номерний знак НОМЕР_1, через порушення судом норм матеріального та процесуального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення. Визнати спільним майном ОСОБА_3 і ОСОБА_4 рухоме майно-автомобіль «Фіат-230 Фургон», державний номерний знак НОМЕР_1. Визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 право власності на ? частину автомобіля, за кожним.

Інші доводи апеляційної скарги наведених висновків колегії суддів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309 ст. ст. 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ржищевського міського суду Київської області від 30 листопада 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4про поділ майна подружжя - автомобіля «Фіат - 230», номерний знак НОМЕР_1 скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати спільним майном подружжя рухоме майно-автомобіль «Фіат-230 Фургон», державний номерний знак НОМЕР_1. Визнати за кожним з подружжя право власності на ? частину автомобіля.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

В.І. Олійник