Справа № 635/8264/16-ц
Провадження № 2-о/635/321/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Зуєнко В.В.

прокурора Болотнікова В.В.

представника психіатричного закладу та лікаря-психіатра ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1» про госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_2 без його усвідомленої згоди,

ВСТАНОВИВ:

головний лікар Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1» ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою та просить про госпіталізацію у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: місто Харків, Салтівське шосе, будинок 262 «а», квартира 271, без його усвідомленої згоди.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_2 госпіталізований 03 грудня 2016 року до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» на підставі заяви опікуна ОСОБА_4, після чого оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_5, який за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від опікуна хворого ОСОБА_4, зробив висновок щодо необхідності госпіталізації хворого до психіатричного закладу для обстеження та лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного стану, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. 03 грудня 2016 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу в умовах стаціонару.

В судовому засіданні лікар-психіатр КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та зазначив, що 03 грудня 2016 року ОСОБА_2 госпіталізований до ОПЛ № 1 та оглянутий комісією лікарів, відповідно до висновку якої останній страждає на хронічний психічний розлад в формі помірної розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю, внаслідок чого він не може самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність; може спричинити значну шкоду своєму здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. За вказаних обставин, ОСОБА_2 потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар без усвідомленої згоди хворого.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1», без усвідомленої згоди останнього.

Законний представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_2 у судове засідання не викликався, оскільки рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 травня 2006 року останнього визнано недієздатним та відповідно до повідомлення в.о. заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» Мясникової М.В. та завідуючого 14 відділення КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра ОСОБА_6, ОСОБА_2 не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали заяви, дослідивши надані докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 травня 2006 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: місто Харків, Салтівське шосе, будинок 262 «а», квартира 271, визнано недієздатним та встановлено над ним опіку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Також судом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку ОСОБА_2, які надійшли від його опікуна ОСОБА_4, 03 грудня 2016 року о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_2 госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1».

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Як вбачається з виписки з історії хвороби №3770/16, ОСОБА_2 психічно хворий з дитинства; у період з 02 березня 2005 року до 05 вересня 2009 року перебував на лікуванні в ХОКПЛ № 3; в подальшому неодноразово перебував на лікуванні в ОПЛ № 1, останній раз у період з 29 квітня 2016 року до 01 грудня 2016 року. З 03 грудня 2016 року перебуває на лікуванні в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» з діагнозом: помірна розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю. F 71,1. При госпіталізації ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» психічний стан останнього наступний: напружений, замкнутий; контакт малопродуктивний із-за вираженого слабоумства; на питання відповідає односкладно після пауз часто невпопад; активного бреду та галюцинацій не продукує; емоційно сплощений, не критичний; скарг соматичного характеру не висуває.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» ОСОБА_2 страждає на хронічний психічний розлад в формі помірної розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю, внаслідок чого він не може самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність; може спричинити значну шкоду своєму здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. ОСОБА_2 потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу.

Також в судовому засідання встановлено, що ОСОБА_2 госпіталізовано до психіатричного закладу на підставі відомостей про його поведінку, які надійшли від опікуна ОСОБА_2 ОСОБА_4, тобто госпіталізацію проведено за згодою його законного представника.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Враховуючи, що ОСОБА_2 страждає хронічним психічним розладом помірна розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю, у звязку зі своїм психічним станом визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію, суд вважає за необхідне задовольнити заяву головного лікаря КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» ОСОБА_3 та госпіталізувати ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди, при цьому суд виходить з того, що останній внаслідок погіршення його психічного стану може спричинити значну шкоду своєму здоровю, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його лікування можливе лише в стаціонарних умовах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 124, 127 Конституції України, Законом України «Про психіатричну допомогу», суд

ВИРІШИВ :

заяву Комунального закладу охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1» повністю задовольнити.

Надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», без його усвідомленої згоди, до покрашення психічного стану ОСОБА_2

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особам, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пілюгіна