Справа № 494/1055/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.01.2016 року, винесеного суддею Детковим О.Я. за ново виявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

У процесі вивчення та призначення заяви до розгляду судом встановлено, що вищевказана заява надійшла до Березівського районного суду Одеської області 21.11.2016 року та визначено згідно протоколу про автоматичний розгляд справи суддю Курту Л.С.

Водночас, Ухвалою суду від 23.11.2016 року суддею Куртою Л.С. заявлено самовідвід у звязку з тим, що розгляд справи за її участі може викликати сумніви у неупередженості при розгляді заяви.

23.11.2016 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справ суддю Римаря І.А. визначено головуючим по заяві ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.01.2016 року, винесеного суддею Детковим О.Я. за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 23 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) головуючий заявляє самовідвід по даному провадженню з наступних підстав.

Статтею 20 ЦПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу.

Пунктом 5 частиною першою статті 20 ЦПК України передбачено: «Суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу».

Стаття 363 частина перша ЦПК України передбачає: «Рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв'язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.»

Як вбачається з заяви та матеріалів до даних до них, заочне рішення по справі №494/1055/14-ц від 14.01.2016 року винесено суддею Березівського районного суду Одеської області Дєтковим О.Я., а тому суддя Римар І.А. не може розглянути вказану заяву ОСОБА_1, оскільки у моєму провадженні справа №494/1055/14-ц взагалі не перебувала.

Частиною 6 статті 11-1 ЦПК України передбачено: «Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду, в тому числі видачі судових рішень та виконавчих листів, передачі справ до електронного архіву, зберігання текстів судових рішень, ухвал та інших процесуальних документів, надання інформації фізичним і юридичним особам, підготовки статистичних даних визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду».

Суд вважає зазначити, що п 2.3.50. вказаного Положення передбачено, що винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи.

Однак, з переданої до розгляду справи судді Римарю І.А., розпорядження керівника апарату суду у справі взагалі відсутня, а додано протокол про повторний автоматичний розподіл справ між суддями після самовідводу судді Курти Л.С., що суперечить вимогам вищевказаного Положення та статті 11-1, 363 ЦПК України.

Більш того, пунктом 2.3.44 Положення передбачено: раніше визначеному в судовій справі головуючому судді передаються також: в тому числі, судові справи про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається у демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справах «Булут проти Австрії» від 22.02.1996 року, «Бускаріні проти Сан-Марино»). Термін «закон» про який ідеться в цьому положенні, стосується, таким чином, не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення пункту 1 ст. 6 (справи «Цанд проти Австрії», заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978 року та «Россі проти Франції», заява № 11879/85, рішення комісії від 06.12.1989 року).

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Окрім цього, у заяві про перегляд заочного рішення за ново виявленими обставинами ОСОБА_1 посилається на підставу саме скасування постанови про закриття кримінального провадження №0000009, проте я, як слідчий суддя Римар І.А. неодноразово приймав участь у розгляді заяв та клопотань по вищевказаному кримінальному провадженні, а тому маю певні сформовані позиції з приводу певних аспектів взаємовідносин між сторонами даного провадження.

Виходячи з етичних та моральних засад, беручи до уваги, що з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання у подальшому нарікань на необєктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, з метою запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді у розгляді даної справи, головуючий підлягає самовідводу.

Керуючись ст.ст.20, 23,24 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Самовідвід судді Римаря І.А. по цивільній справі №494/1055/14-ц за заявоюОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.01.2016 року, винесеного суддею Детковим О.Я. за ново виявленими обставинами - задовольнити.

Відповідно до ст.11-1 ЦПК України, передати цивільну справу №494/1055/14-ц за заявоюОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.01.2016 року, винесеного суддею Детковим О.Я. за ново виявленими обставинами до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення судді відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та норм ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар