Справа № 369/7329/16-ц
Провадження № 2/369/3317/16
РІШЕННЯ

Іменем України

23.11.2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Прикмета І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої наслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що 22 листопада 2013 о 08 год. 15 хв., ОСОБА_2 керуючи автомобілем «RENAULT LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, та рухаючись на перехресті вул. Святошинська - вул. Львівська в м. Києві, здійснив виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «ЗАЗ FORZA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який здійснював поворот ліворуч, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду даної справи в своїй постанові від 10 квітня 2014 р. № 759/5490/14-п Святошинський районний суд м. Києва встановив, що вина ОСОБА_2, в повному обсязі підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №389977 від 05.02.2014;заявою ОСОБА_3 від 25.01.2014 про складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2;письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 22.11.2013 та ОСОБА_3 від 22.11.2013;схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.11.2013, до якої в учасників пригоди не було зауважень; постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2013 та постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2014.

Таким чином згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 р. по справі № 369/5490/14-п, вина ОСОБА_2 повністю доведена. І так як дане рішення не було оскаржене в судах вищої інстанції воно набрало законної сили.

Так як власником транспортного засобу ЗA3 Forza, реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 є ОСОБА_1, що підтверджується реєстраційними документами на транспортний засіб, вона має законне право вимагати відшкодування завданої їй матеріальної і моральної шкоди відповідно до чинного законодавства України.

Завдана матеріальна шкода підтверджується звітом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 №105/04/14 «Про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ)» встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу «ЗАЗ Forza» реєстраційний номер НОМЕР_2, з врахуванням допусків в межах яких відбулась оцінка, з врахуванням ПДВ 20% та інших загально державних податків і зборів (обов'язкових платежів), складає 40 601,29 грн.

Також неможливо оминути той факт, що внаслідок пошкодження єдиного транспортного засобу позивача вона пережила значний нервовий стрес, який був викликаний відсутністю коштів для ремонту автомобіля, необхідністю збирати велику кількість документів, порушенням ходу звичного життя що в результаті негативно позначилось на її душевному стані і призвело до погіршення здоров'я. Внаслідок чого позивач зазнала моральної шкоди яку оцінює в розмірі 10 000 грн.

Тому позивач просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 601,29 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, 400 грн. вартість проведених експертних досліджень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач та його представник проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 згідно із постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2013 р.. яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.01.2014 р., 22.11.2013 о 09 год. 15 хв. керуючи автомобілем «RENAULT LOGAN», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить йому на праві власності та рухаючись на перехресті вул. Святошинська - вул.. Львівська в м. Києві, здійснив виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ FORZA», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який здійснював поворот ліворуч, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п 8.7.3. «е» Правил дорожнього руху України».

Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Власником транспортного засобу ЗA3 Forza, реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 є ОСОБА_1.

Згідно звіту № 105/04/14 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), що складений 23.04.2014 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ «ЗАЗ FORZA» д.н.з. НОМЕР_2, становить 40 601,29 грн.

Відповідно до даного звіту зазначено що вартість відновлювального ремонту КТЗ, який необхідний для усунення механічних пошкоджень, нанесених КТЗ в наслідок пошкоджень, згідно калькуляції відновлювального ремонту, наведеної в додатку до даного звіту, та складає 40 601,29 грн., з врахуванням ПДВ 20 % та інших загально державних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Стаття 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовуєься особою, з вини якої шкода була заподіяна.

З наведеного вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заподіяна матеріальна шкода в результаті ДТП.

Однак як вбачається із звіту, та відповідно як заявлено у позовних вимогах позивачем, вартість відновлювального ремонту складає 40 601,29 грн., з врахуванням ПДВ 20 % та інших загально державних податків і зборів (обов'язкових платежів).

При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо фактичного здійснення ремонту автомобіля, та не надано доказів що надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ. З підстав сього суд вважає за необхідне відняти від суми відновлювального ремонту що складає 40 601,29 грн., податок на додатну вартість в розмірі 8 120,26 грн.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача відшкодування матеріального шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 32 481,03 грн.

Також суд відмовляє у вимогах позивача що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача вартості проведення експертних досліджень у сумі 400 грн., оскільки жодних належних та допустимих письмових доказів в підтвердження того, що позивач поніс дані витрати суду надано не було.

Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд, відмовляє у вимогах позивача щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки стороною позивача не надано суду доказів того, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, за яких обставин вони були йому заподіяні, та з чого позивач виходив зазначаючи відповідні розміри морального відшкодування.

За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_4) відшкодування матеріального шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 32 481,03 грн. та судовий збір в розмірі 551,20, а всього 33 032,23 грн. (тридцять три тисячі тридцять дві гривні та двадцять три копійки).

В решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.