Провадження № 2/161/4492/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 позов мотивує тим, що 03 червня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_3, який на випадок своєї смерті, жодних розпоряджень не залишив, у звязку з чим спадкування після його смерті відбувається за законом. Єдиною спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 є вона, як дружина та спадкоємиця першої черги. Документи, що підтверджують факт належного прийняття нею спадщини містяться у спадковій справі, що заведена у державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори. Дочки спадкодавця, відповідачі у справі, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в Першу Луцьку державну нотаріальну контору подали заяви про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3. Після спливу шести місяців, 03 жовтня 2016 року, вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але оскільки померлий ОСОБА_3 не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, у нотаріуса вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2016р. З викладених підстав, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

Сторони в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують повністю та просили їх задовольнити.

За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У статті 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №172124, виданого 03.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що 03.06.2015 року помер ОСОБА_3 (а.с.5).

Судом встановлено, що після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається, в тому числі, з квартири АДРЕСА_2.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не залишав.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її .

Згідно вимог ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є дружиною спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 02.07.2002р. Дідичівською сільською радою Луцького району Волинської області. (а.с 6)

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, єдиною спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1, як дружина та спадкоємиця першої черги. Документи, що підтверджують факт належного прийняття нею спадщини містяться у спадковій справі, що заведена у державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що інші спадкоємці за законом, які б могли претендувати на частку спадкового майна, які є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 - це його дочки - відповідачі у справі, ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Останні подали в Першу Луцьку державну нотаріальну контору заяви про відмову від спадщини після смерті батька ОСОБА_3, таким чином, кожна з них від прийняття спадщини відмовилась, в межах шестимісячного строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, про що свідчать їх нотаріально завірені заяви.

Згідно їхніх заяв, які містяться в матеріалах справи, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не заперечують щодо визнання права власності на вищевказане майно за позивачем.

Судом встановлено, що після спливу шести місяців, 03 жовтня 2016 року, з метою оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно.

Разом з тим, статтею 1296 ч.3 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом, а саме : на квартиру АДРЕСА_3, у містіЛуцьку.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1261, 1268-1270, 1278, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 03 червня 2015 року, а саме: на квартиру № 4 (чотири) в будинку № 9 ( девять) по вулиці Кравчука, у місті Луцьку Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта