РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа № 643/6465/16-ц

Провадження № 2/643/4263/16

25.08.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого : судді Майстренко О.М. при секретарі : Шабатько Л.М. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього 895 023 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 03 вересня 2010 року на відповідальному зберіганні у відповідача ОСОБА_2 знаходились належні їй косметичні засоби, які були передані відповідачу державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 за актом опису і арешту майна. 26 серпня 2011 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова було знято арешт з вищевказаних косметичних засобів. Проте, позивач не змогла отримати належні їй косметичні засоби , тому як ОСОБА_2 майно, що знаходилось у нього на відповідальному зберіганні, самовільно, без отримання згоди державного виконавця , передав іншій особі. Внаслідок таких дій відповідача косметичні засоби, які належали позивачці, їй не повернули через втрату арештованого майна.

За даним фактом 29.12.2012 року було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 388 КК України.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ринкова вартість косметичних засобів, що знаходились на зберіганні у ОСОБА_2, становить 895 023 грн.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним в скоєнні злочину, заявлений позивачкою цивільний позов було задоволено частково: з відповідача на користь позивачки стягнуто в якості відшкодування майнової шкоди 895 023 грн. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року вирок Жовтневого районного суду м. Харкова було скасовано, кримінальне провадження відносно відповідача було припинено на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності в зв'язку зі спливом строку давності. Звільнення відповідача від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими обставинами не звільняє його від обов'язку відшкодувати шкоду, завдану його неправомірними діями.

Позивач також вважає, що діями ОСОБА_2 їй окрім майнової шкоди було завдано і моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона з вини ОСОБА_2 позбавлена можливості користуватись і розпорядитись належним їй майном, ці косметичні засоби потрібні їй для здійснення професійної діяльності, сума втрачених косметичних засобів дуже велика, і вона не в змозі на цей час закупити таку ж кількість товару для роботи. Позивачка з цього приводу перенесла велике нервове потрясіння, моральні страждання тривають, тому на протязі значного періоду часу порушено її звичайний образ життя, вона додає додаткових зусиль для організації своєї роботи і відпочинку.

У судове засідання позивач та її представник - ОСОБА_4 не з*явились, у повному обсязі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, справу розглядати за їхньою відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з*явився, про день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд виносить по справі заочне рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року ОСОБА_2 визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.388 КК України у виді штрафу 3400 грн.

З вищевказаного вироку вбачається, що Жовтневим районним судом м. Харкова під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_2 03 вересня 2010 року від державного виконавця Ленінського ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_3 прийняв на відповідальне зберігання косметичні препарати, що належали ОСОБА_1, та копію акта опису та арешту майна. ОСОБА_2, як відповідальний зберігач майна був повідомлений про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження , приховування чи підміну майна , про що підписався особисто. Не заважаючи на це, ОСОБА_2, отримавши повідомлення від ОСОБА_1 про повернення їй майна в зв'язку із зняттям арешту, не звернувся до державного виконавця, діяв на свій розсуд і 04 вересня 2012 року передав вищезазначене майно іншій особі. В подальшому це майно було втрачене .

Висновком судово-товарознавчої експертизи №7737 від 28.11.2014р. ринкова вартість майна, яке належало ОСОБА_1 і знаходилось на зберіганні у ОСОБА_2 , становить 895023 грн.

Вказаним вироком суду першої інстанції позов ОСОБА_1 було задоволено частково: з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 895 023 грн. В задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди було відмолено.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок суду, що набрав законної сили, обов'язків для суду,що розглядає цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року вирок суду першої інстанції було скасовано, кримінальне провадження було припинено на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України , в зв'язку із закінченням строку давності. Щодо цивільного позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, питання підлягає вирішенню в порядку цивільного та цивільно-процесуального судочинства, оскільки порядок вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні при його закритті з наведених вище підстав не врегульоване КПК України (ч.5 ст.128 КПК України.)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_2 було залишено без змін, а його касаційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, що завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка його спричинила.

Згідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Таким чином, в частині стягнення матеріальної шкоди, суд позов задовольняє у зв'язку з його обґрунтованістю.

Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд вважає необхідним відмовити у зв'язку з тим, що Жовтневим районним судом м. Харкова при розгляді цивільного позову ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.06.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2015 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін, а касаційна скарга залишена без задоволення.

На підставі вищевикладеного , керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 210, 212, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди 895 023 (вісімсот дев'яносто п'ять тисяч двадцять три ) гривні.

В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди в сумі 30 000 грн. - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом 10 днів.

На рішення суду може бути подано апеляцію протягом 10 днів.

Суддя: