АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 688/2508/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2174/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексації за прострочення виконання грошового зобов'язання, процентів від простроченої суми та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2016 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення індексації за прострочення виконання грошового зобов'язання, процентів від простроченої суми та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 зазначив, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2010 року засуджено ОСОБА_2 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та стягнуто з нього на користь позивача 1 751 грн. 90 коп. майнової шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 7 000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 58 751 грн. 90 коп. Станом на 16 червня 2016 року ОСОБА_2 не сплатив позивачеві присуджених коштів, у зв'язку з чим йому завдано душевних страждань.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 52 935 грн. 46 коп. інфляційних нарахувань, 9 703 грн. 95 коп. трьох процентів річних від простроченої суми та 100 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 281 грн. 88 коп. інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов'язання, 9 136 грн. 32 коп. три проценти річних від простроченої суми та 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 72 418 грн. 20 коп. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання, яке виникло з судового рішення, тому в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України він зобов'язаний сплатити позивачеві інфляційні втрати та проценти від простроченої суми. Крім того, внаслідок невиконання відповідачем вироку суду ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, розмір якої з урахуванням принципу розумності та справедливості становить 5 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі посилаючись на нез'ясування судом усіх обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального права.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 інфляційних нарахувань і процентів від простроченої суми не оскаржується позивачем.

Відповідач ОСОБА_2, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. Від нього до апеляційного суду надійшло письмове заперечення проти апеляційної скарги.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідають.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст. 611 ЦК України), який підлягав застосуванню, тому рішення суду в частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині вимог.

Встановлено, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та призначено йому покарання на підставі ст.ст. 70, 75 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців із звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь останнього 1 751 грн. 90 коп. майнової шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 7 000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 58 751 грн. 90 коп.

Виконавчий документ, який був виданий судом на підставі вказаного рішення, знаходився на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції, натомість, до цього часу це судове рішення не виконане відповідачем.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

ОСОБА_1 заявив позов про відшкодування моральної шкоди з тих підстав, що має місце тривале невиконання відповідачем вироку суду.

Між сторонами не виникло договірних відносин, а чинним законодавством не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з невиконанням боржником судового рішення. У зв'язку з цим, позов ОСОБА_1 є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини та норми закону, тому його рішення в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди не може залишатися в силі.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки в даному випадку мало місце неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2016 року в частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування 100 000 грн. моральної шкоди відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ С.А. Карпусь

/підпис/ Н.О. Федорова

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Козачук С.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 30