Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/9010/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Боровікова А.І.
Провадження № 22-ц/778/4781/16 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні прав власника та землекористувача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що їй на праві власності, на підставі державних актів на право власності належить: земельна ділянка площею 0,0177га за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0088 га за адресою: АДРЕСА_1, на яких знаходиться жилий будинок, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2007 року. ОСОБА_6 є власником поруч розташованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 і на належній йому земельній ділянці, він, у порушення будівельних норм, встановив металевий гараж, який порушує її права як власника, оскільки перешкоджає їй у повній мірі користуватися належними земельними ділянками та будинком.

Відповідно до висновку експертного дослідження, розташування металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_2 за місцем розташування відносно житлового будинку літ. «В», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, порушує вимоги державних будівельних норм.

Враховуючи вищевикладене просила суд усунути їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_6 перенести металевий гараж, встановлений на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на відстань 10 метрів від належного їй житлового будинку літ. «В».

У березні 2016 року ОСОБА_5 уточнила позовні вимоги.

В уточненому позові посилаючись на те, що згідно витягу з реєстру прав власників, відповідач ОСОБА_6 подарував жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 своїй доньці ОСОБА_3 просила суд усунути їй перешкоди у користуванні належними їй вищезазначеними земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перенести металевий гараж, розташований на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на відстань 10 метрів від належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_5 перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язано відповідачів, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перенести металевий гараж на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на відстань 10 метрів від належного ОСОБА_5 житлового будинку літ. «В» за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати у сумі 1793 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_5 судові витрати у сумі 1793 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скага не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно зі ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1., а також двох земельних ділянок площею 0,0177га та 0,0088 га, розташованих за тією ж адресоюна підставі державних актів на право власності НОМЕР_1 та НОМЕР_2, виданих на підставі Рішень Запорізької міської ради від 19.11.2008 р.

Як вбачається з позовної заяви, попередній власник відповідач ОСОБА_6 встановив на земельній ділянці житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 металевий гараж на той час коли саме він був власником житлового будинку за зазначеною адресою.

Власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_3

Відповідачу ОСОБА_6, відповідно до договору встановлення сервітуту щодо житла від 06.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., реєстровий номер 2537 належить право користування (сервітут) житловим будинком літ. «Н» та житловим будинком літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_2 .

20 червня 2015 року позивач звернулась до КП «Водоканал» з листом про проведення перевірки відповідності встановленого відповідачем ОСОБА_6 металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_2 в охоронній зоні водогону та на межі «Червоної лінії».

30 червня 2015 року позивач звернулась до Головного управління Державної служби України з надзвичайний ситуацій у Запорізькій області з листом про проведення перевірки відповідності встановленого відповідачем ОСОБА_6 металевого гаражу за адресою: АДРЕСА_2 вимогам норм та правил пожежної безпеки.

06 серпня 2015 року Головне управління Державної служби України з надзвичайний ситуацій у Запорізькій області листом № 1868 повідомило позивача про те, що виходом на територію індивідуального житлового будинку ОСОБА_6 доступ власником надано не було. Між тим, з території присадибної ділянки позивачки було поміряно відстань від встановленої споруди (металевого гаражу) до житлового будинку по АДРЕСА_1, становить 1,1 метра, що суперечить вимогам п.3.25*додатку 3.1. табл. ДБН 360-92** «Містобудування.Планування і забудова міських і сільських поселень».

Згідно ст.67 Кодексу цивільного захисту населення до повноважень ** «Планування і забудова міських і сільських поселень» центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки не входить здійснення контролю за додержанням вимог техногенної та пожежної безпеки індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських(присадибних) будівель і споруд, індивідуальних гаражів, тому у Запорізького міськрайонного управління ГУ ДСНС України в Запорізькій області відсутні законні підстави для перевірки законності встановлення вищезазначеного об'єкта .

Згідно Листа від 25.09.2015 р. Головного управління Державної служби України з надзвичайний ситуацій у Запорізькій області на адресу позивачки, протипожежні відстані між житловими будинками та господарськими спорудами слід приймати відповідно до вимог додатку 3.1. табл. ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Відповідно до висновку експертного дослідження від 04.12.2015р., складеного судовим експертом Гіріч І.М., об*єктами експертного дослідження були житловий будинок літ. «В», розташований за адресою: АДРЕСА_1; споруда (металевий гараж), розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно зазначеного експертного Висновку, металевий гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 відноситься к ступені вогнестійкості - Ша, в свою чергу житловий будинок літ. «В» відноситься к ступені іогнестійкості-Ш. Відстань між таких сусіднії блоків має бути не менше 10 метрів.

Розташування металевого гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 порушує вимоги відповідно до нормативно-правових актів в галузі будівництва, п.п. 3.25, 3.25 * ДБН 360-92** (а.с. 27-36).

Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно статті 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні враховуватися законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням(неприпустимий вплив).

За роз'ясненнями, викладеними у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В силу ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

У ч. 1 ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Крім того, у п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник будинку має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Отже з огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, про задоволення позову, оскільки для здійснення позивачкою прав власника щодо користування й розпорядження належним їй майном та земельними ділянками існують реальні перешкоди з боку відповідачів щодо встановлення останніми на не відповідній вимогам діючого законодавства відстані від житлового будинку позивачки, металевого гаражу, який підлягає перенесенню на відстань 10 метрів від житлового будинку, власником якого є позивач.

Докази та обставини, ні які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: