Справа № 604/591/16-ц
Провадження № 2/604/281/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Сташківа Н.Б.

при секретарі Гамана В.Т.

представника позивача ОСОБА_1В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме належним ОСОБА_2 житловим будинком № 10 по вул. Зарічанській, що у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області посилаючись на те, що являється власником спірного житлового будинку, де крім неї зареєстрований відповідач по справі, який не являється членом сім»ї позивача, а був зареєстрований у вказаному будинковолодінні так як перебував у шлюбі із її дочкою. Відповідач не бере участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги, не обробляє присадибну земельну ділянку та користується належним будинковолодінням без її згоди, чим порушує її право приватної власності на житло і створює перешкоди у здійсненні її прав, яка не може користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Враховуючи, що відповідач добровільно знятись із реєстрації не бажає, просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком № 10 по вул.. Зарічанській у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області.

В судовому засіданні представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги та з підстав, що викладені у заяві, просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами шляхом його виселення.

Відповідач заявлені уточнені позовні вимоги не визнав та пояснив, що він протягом 30 років проживав у вказаному житловому приміщенні разом із своєю дружиною та її матірю - позивачем по справі. Протягом цих років вкладав кошти, ремонтував будинок, а тому і через вказані обставини вважає, що має право на проживання у ньому.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, міркування відповідача, ознайомившись із наданими сторонами доказами у повній сукупності, проаналізувавши їх, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних міркувань :

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15 лютого 2006 року, вбачається що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з підвалом та добудовою та двома піднавісами по вул.. Зарічанській, 10 у с. Гнилички Підволочиського району Тернопільської області.

З будинкової книги для прописки громадян, вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29 червня 1990 року. Вказане підтверджується і актом обстеження виданим Новосільською сільською радою 26 травня 2016 року за № 1183.

Згідно ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, член його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином із аналізу вищевказаної норми закону можна дійти висновку про наявність чітких та конкретних підстав для виселення наймача, члена його сім»ї, або іншої особи, яка проживає разом із ним.

Крім того представник позивача у своїх позовних вимогах послався на ст. 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На думку суду у даній цивільній справі є безпідставне посилання представника позивача на застосування положення ст. 391 ЦК України, оскільки відсутні чітко передбачені підстави, що передбачені ст. 116 ч. 1 ЖК УРСР при вирішенні спорів про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення членів сімї власника.

При розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Закон № 1282- IV є спеціальним актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно ст. 3, 11 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні позивачем не наведено, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, як б слугували підставою в силу ст. 116 ЖК УРСР та 391 ЦК України для захисту прав та інтересів позивача - усунення перешкод у користуванні житловим приміщення шляхом виселення із спірного будинковолодіння, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає конкретній ситуації і до даних правовідносин застосований бути не може.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 57, 64, 209, 212, 213, 215, 224, 226, 228, 233, 294, п.4 ст. 295 ЦПК України, ст. 116 ЖК УРСР -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя