Справа № 159/3590/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бондар В.М.
Провадження № 22-ц/773/1650/16 Категорія: 27 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання іпотечного договору за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року,

установила:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1.

Скасовано вжиті заходи забезпечення позову в даній справі.

Не погодившись із таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове - про задоволення його позову.

Сторони та їхні представники в судове засідання не зявились, хоча були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. І оскільки про причини своєї неявки зазначені особи суд не повідомляли, про відкладення розгляду справи не клопотали, то у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України колегією суддів визнано за можливе апеляційний розгляд даної справи проводити за їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених ним вимог.

Такий висновок суду є правильним і ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідних їм нормах закону.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується наявними у справі належними письмовими доказами, що 15 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №074-22-05/07 про надання кредиту у розмірі 255937,00 швейцарських франків з процентною ставкою 9,5% річних та кінцевим терміном повернення до 14.05.2017 року.

Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за вищевказаним кредитним договором 15 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано належні іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності приміщення магазину будівельних матеріалів та земельна ділянка (кадастровий № :02:007:0010), розташовані за адресою: м. Ковель, вул. Степана Бандери, 7 (а.с.5-7).

Даною іпотекою забезпечувалось повернення ОСОБА_1 кредиту в сумі 255937 швейцарських франків в строк до 14 травня 2017 року, а також сплата процентів, можливих штрафних санкцій, комісій, відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимог за основним зобовязанням, збитків, спричинених порушенням основного зобовязання, відшкодування витрат, повязаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання, збереження та страхування предмета іпотеки та збитків, заподіяних порушенням умов договору іпотеки (п.п.1.4 1.5 іпотечного договору).

Згідно з п.6.3 іпотечного договору, договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобовязання. Дія цього Договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинних законодавством України, зокрема Законом України «Про іпотеку».

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просив розірвати вищевказаний іпотечний договір на підставі ч.2 ст.651 ЦП України у звязку з істотним порушенням ПАТ «Укрсоцбанк» умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, а саме - у звязку з тим, що замість обумовленої кредитним договором суми кредитного ліміту 255937 швейцарських франків йому фактично було надано банком в кредит лише 199499 швейцарських франків.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір, забезпечений іпотекою, не було визнано недійсним чи розірвано у звязку з ненаданням позивачу кредиту у повному обсязі, визначеному договором.

Натомість, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2015 року, яке набрало законної сили 12 травня 2015 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за даним кредитним договором №074-22-05/07 від 15.05.2007 року в розмірі 1047349,73 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 102522,62 швейцарських франків (863445,51 грн.), відсотків - 19888,56 швейцарських франків (167501,45 грн.), пені 1947,61 швейцарських франків (16402,77 грн.) (а.с.15-17).

Таким чином, невиконання саме позивачем умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, послугувало причиною дострокового стягнення з нього кредитної заборгованості на користь банку.

І оскільки вказане судове рішення на даний час боржником не виконане, то зобовязання за вищезгаданим кредитним договором залишаються в силі.

При цьому позивачем всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України не наведено будь-яких вчинених іпотекодержателем порушень безпосередньо іпотечного договору, який є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду, має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору іпотеки.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність передбачених ч.2 ст.651 ЦК України фактичних та правових підстав для розірвання укладеного між сторонами у справі іпотечного договору, а відтак правомірно відмовив у задоволенні позову.

Помилкове ж посилання суду першої інстанції на преюдиційність рішення суду від 27.10.14, ухваленого в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання цього ж договору іпотеки недійсним, не впливає на правильність оскаржуваного рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до довільної інтерпретації позивачем фактичних обставин справи та відповідних їм норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про безпідставність позову ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2106 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді