АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/297/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1361/16Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 березня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 190 від 09.09.1998 року, зареєстрованого Комсомольською універсальною товарною біржею, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зареєстрований 09.09.1998 року Комсомольською універсальною товарною біржею за№ 190.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що укладеним договором передбачені всі істотні умови щодо угоди купівлі-продажу вищевказаної квартири, які нею, як покупцем, виконані. Договір купівлі-продажу зареєстрований на біржі, але не був посвідчений нотаріально. В нотаріальному посвідченні даного договору відповідач відмовляєтеся, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.09.1998 року, укладеного на Комсомольській універсальній товарній біржі та зареєстрованого в реєстраційному журналі під №190, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 28,2 кв.м. (а.с.6).

Зазначений договір 25.09.1998 року був зареєстрований КП "Кременчуцьке МБТІ" за №4/427 (зворотній бік а.с.6).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-8), власником значиться ОСОБА_2

Місцевий суд, встановивши, що спірний договір купівлі-продажу квартири, укладений між сторонами по справі на товарній біржі не посвідчувався нотаріально, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

До початку судового розгляду до суду апеляційної інстанції надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3, виданого 19 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області Серії НОМЕР_1 (а.с. 84).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2016 року провадження по вказаній справі зупинено до вступу у неї всіх можливих правонаступників. Залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_5 як правонаступника померлої ОСОБА_3.

Строк прийняття спадщини сплив 13 жовтня 2016року.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, спадкова справа після померлої ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Коваленком В.В. Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області.

Листом приватного нотаріуса Коваленка В.В. за № 460/02-14 від 03.11.2016 року повідомлено, що в установлений законом 6-місячний строк заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 подали ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 зазначеного Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у вересні 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

25.09.1998 року спірний договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований КП "Кременчуцьке МБТІ".

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Як вбачається, реєстрація комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на вересень 1998 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов'язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в КП «Кременчуцьке МБТІ», тому позивач ОСОБА_2 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на спірну квартиру і правомірно володіє нею.

Поряд з цим, як слідує з договору купівлі-продажу, зареєстрованого товарною біржею від 09.09.1998 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були членами Комсомольської універсальної товарної біржі.

За вказаного, колегія суддів вважає, що відсутні сумніви щодо незаконності чи дійсності укладеного договору купівлі-продажу.

Крім того, як вбачається, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18 липня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним (щодо спірної квартири) та застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Також колегія суддів вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, зокрема подачею ОСОБА_3 позову про визнання спірного договору недійсним та самим змістом позовної заяви, з чого вбачається наявність конфлікту між сторонами, що ними не оспорювалося.

З огляду на зазначені обставини та керуючись ст. 212 ЦПК України, колегія суддів вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди між нею та ОСОБА_3, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири.

При цьому, колегія суддів не вбачає пропуску строку звернення ОСОБА_2 до суду за захистом свого порушеного права на визнання спірного договору дійсним, про застосування якого заявляла представник відповідача.

Так, в заяві остання вказувала, що відлік строку позовної давності почався 20.11.2012 року, тобто з моменту отримання позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Однак, вказані твердження на думку колегії суддів є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 травня 2013 року в позові ОСОБА_3 відмовлено, порушення права ОСОБА_2 не відбулося.

Як на підставу звернення з позовом до суду, ОСОБА_2 вказувала, що їй на той час було відмовлено у реєстрації її доньки в спірній квартирі, у зв'язку з недійсністю договору купівлі-продажу, зареєстрованого товарною біржею, що може свідчити про порушення її права.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 190 від 09.09.1998 року, зареєстрованого Комсомольською універсальною товарною біржею.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч.1 ст. 309, 314, 317, 319 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 березня 2016 року - скасувати.

Постановити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею09 вересня 1998 року за номером № 190, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ___________ Панченко О.О.