Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», про приведення приміщення у попередній стан, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлені двері в загальному коридорі на тринадцятому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, що межує з квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також самовільно збудовані стіни та привести приміщення у попередній стан відповідно до проектної документації.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлені двері в загальному коридорі на тринадцятому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1, що межує з квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також самовільно збудовані стіни та привести приміщення у попередній стан відповідно до проектної документації.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і залишити позовну заяву ОСОБА_4 без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_2.

У вересні 2014 року мешканець квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 самовільно встановив на передліфтовому майданчику перегородку і двері, створивши окреме ізольоване приміщення.

01 жовтня 2014 року КП «Дирекція замовника з Управління житлового господарства» ЖЕД-206 звернулась до ОСОБА_5 з попередженням про порушення п. 19 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, а саме без належних дозвільних документів на будівництво комор у місцях загального використання, зобов'язано надати копію дозвільних документів на побудову даного приміщення, погоджені з пожежною охороною, санепідемстанцією, архітектурою. У разі відсутності вказаних документів відповідача зобов'язано розібрати самовільно збудоване приміщення.

Відповідно до акта від 02 жовтня 2014 року, затвердженого начальником ЖЕД-206 ОСОБА_7, ОСОБА_5 самовільно збудував комору у місці загального користування на тринадцятому поверсі в ліфтовому холі, без дозвільних документів.

12 грудня 2014 року заступником начальника ЖЕД-206 складено протокол № 67 про адміністративне правопорушення, згідно з яким було виявлено правопорушення по АДРЕСА_1 - в загальному коридорі на тринадцятому поверсі, зокрема, ОСОБА_5 здійснив переобладнання і перепланування житлових будинків, житлових і нежитлових приміщень у житлових будинках без одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства з улаштуванням дверей в коридорі загального користування, чим порушив вимоги ст. 150 КУпАП, п. 1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Цей протокол було розглянуто 09 лютого 2015 року адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та винесено постанову № 257 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 у виді штрафу у розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинкуналежать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також: власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

У ч. 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76(далі Правила) передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно з пп. 1.4.4 Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Пунктом 1.4.6 Правил передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У ч. 1 ст. 177 ЖК Української РСР визначено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, обережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на садових клітках та в інших місцях загального користування.

Відповідно до ст. 189 ЖК Української РСР особи, винні у самовільному переобладнанні та переплануванні житлових будинків і жилих приміщень несуть відповідальність згідно з законодавством.

Із заперечень на позов, поданих ОСОБА_5 14 липня 2015 року, вбачається, що він не заперечує факт самовільного перепланування передліфтової площадки, мотивованого це потребами його сім'ї.

Також судами встановлено, що саме ОСОБА_5 здійснив переобладнання і перепланування в приміщенні загального коридору без необхідних дозволів державних органів та без згоди інших співвласників будинку, що підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2014 року № 67 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності; зверненням ОСОБА_5 на ім'я начальника ЖЕК 206 від 03 лютого 2015 року про погодження на узаконення перепланування і обладнання допоміжного приміщення на тринадцятому поверсі житлового будинку, в якому він проживає.

За таких обставин твердження скаржника, що судами не встановлено хто саме зробив переобладнання не заслуговують на увагу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли законного і обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана О.В. Закропивний Л.М. Мазур