Справа № 464/1723/14 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/3267/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Левик Я.А., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року у справі за позовом представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Франківської РА ЛМР, Орган опіки та піклування Франківської РА ЛМР, шоста Львівська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року позов представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Франківської РА ЛМР, Орган опіки та піклування Франківської РА ЛМР, шоста Львівська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом задоволено; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину на ім»я ОСОБА_2 №2-1327 від 14.08.2006 року в частині права на спадкування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1; вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що позивачу у період 2007-2010 року було відомо про факт видачі на ім»я відповідача оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте жодних дій до 12 лютого 2014 року щодо захисту свої прав позивач не вчиняв. А відтак позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом свого права чи інтересу. Також вказує, що в актовому записі про народження дитини №2533 від 09 червня 1999 року відсутній особистий підпис ОСОБА_5 Судом помилково взято до уваги відповідь Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 06.08.2014 року, згідно якої підставою запису відомостей про батька дитини відповідно до чинного сімейного законодавства був актовий запис про шлюб №1793 від 20 червня 1987 року, складений на ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Так, інформація, викладена у вказаному листі, не відповідає фактичним обставинам, оскільки містить недостовірні дані щодо підстав проведення державної реєстрації народження ОСОБА_4, народженого у 1999 році відповідно до ст. 133 Сімейного Кодексу, який набув чинності 01 січня 2004 року. Окрім цього, вказаний лист-відповідь не може бути допустимим доказом на підтвердження факту укладення шлюбу. Більше того, в матеріалах справи міститься ухвала Залізничного районного суду м. Львова про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_7, за участю третіх осіб ОСОБА_4, Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про оспорення запису про батьківство в актовому записі про народження дитини, а відтак судом помилково не враховано обставин, які унеможливлюють подальший розгляд даної цивільної справи, оскільки має місце оспорення запису про батьківство в актовому записі про народження ОСОБА_4, та на який позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України. Просить заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.06.1999 р., є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

За життя, а саме 20 травня 2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.06.2010 р. серії НОМЕР_2. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1. Таким чином на момент смерті ОСОБА_5, його син, він же позивач -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 був малолітньою дитиною.

ОСОБА_2 прийнявши спадщину за заповітом, отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2-1397 від 14.08.2006 р. (згідно Витягу зі Спадкового реєстру Свідоцтво про право на спадщину за №2-1397 видане 14.08.2007 р.). та зареєстрував своє право власності на квартиру АДРЕСА_1. На день видачі Свідоцтва, нотаріус не мав даних про наявність інших спадкоємців.

Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1220, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття, спадщини є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Аналіз зазначеної статті свідчить про встановлення додаткових гарантій охорони спадкових прав малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб з обмеженою дієздатністю. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину завжди, крім випадків їхньої відмови від спадщини.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_4 на момент смерті свого батька ОСОБА_5 був малолітньою дитиною, від спадщини не відмовлявся та враховуючи наявність заповіту, який є чинним, має право на обов'язкову частку у спадковому майні, що становить ? квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз'яснив пленум ВСУ у п.27 постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на вищевикладене, суд вірно врахував названі обставини та прийшов до обґрунтованого висновку про визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-1397 від 14.08.2006 року виданого на ім»я ОСОБА_2 в частині права на спадкування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, на яку має право позивач..

Доводи апеляційної скарги про те, що має місце оспорення запису про батьківство в актовому записі про народження дитини, а тому розгляд цієї справи є неможливим до вирішення справи по суті про оспорення запису про батьківство, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як встановлено судом першої інстанції заявником про проведення реєстрації народження дитини (ОСОБА_4) та запису батьків виступив саме ОСОБА_5, який перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6, не заперечував такого запису. Згідно відповіді Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 06.08.2014 р., що обґрунтовано взятий судом до уваги, підставою запису відомостей про батька дитини відповідно до чинного сімейного законодавства був актовий запис про шлюб №1793 від 20 червня 1987 року, складений на ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Таким чином, суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді