Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2106/16-ц
Провадження №: 2/332/1037/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.

за участю:

секретаря Кравець І.С.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Заводський відділ Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі ТОВ ФК Вектор Плюс) звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Заводський відділ Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту.

Представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування ТОВ ФК Вектор Плюс позовних вимог зазначила, що 02.11.20007 р. ОСОБА_2 уклала з АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредитний договір № 0703/1107/71-314, за умовами якого позичальник отримала 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,19 % річних. В забезпечення виконання зобовязання за кредитом був укладений іпотечний договір № 0703/1107/71-314-Z-1 від 02.11.2007 р., за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобовязання за кредитним договором нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Софіївська, б. 226, кв. 1. 28.11.2012 р. ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ТАС «Комерцбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу № 15 право вимоги за зобовязаннями відповідача за кредитним договором. Свої зобовязання за кредитним договором ОСОБА_2 виконувала недобросовісно, тому позивач вирішив отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Але, 24.03.2016 р. при звернені до нотаріуса позивачу стало відомо про арешт, накладений постановою державного виконавця на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 391 ЦК України, представник позивача просила суд постановити рішення, яким звільнити майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 з під-арешту, накладеного постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

Відповідач під час розгляду справи позовні вимоги ТОВ ФК Вектор Плюс визнала у повному обсязі. Вважала за необхідне зняти арешт не тільки з квартири АДРЕСА_1, а й з ? частини квартири 97 по вул. Дніпровські пороги у м. Запоріжжі, накладений постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Дійсно вона допустила порушення умов кредитного договору, укладеного 02.11.20007 р. між нею та АКБ «ТАС-Комерцбанк». Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя з нею було стягнуто заборгованість за кредитом, яку вона до теперішнього часу не погасила. Також відповідач зазначила про те, що вона не заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки за умови повного погашення заборгованості за кредитом за рахунок реалізованого майна.

Представник третьої особи Заводського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до судового засідання не зявився. До суду надійшов лист з письмовими поясненнями та проханням розглянути справу у відсутності представника вказаного відділу.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

02.11.20007 р. між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 0703/1107/71-314, відповідно до умов якого позичальник отримала 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,19 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту 02.11.2037 р. (а.с. 4-7).

В забезпечення виконання зобовязання за кредитом, 02.11.2007 р. між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» був укладений іпотечний договір № 0703/1107/71-314-Z-1, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Софіївська, б. 226, кв. 1 (а.с. 8-9).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2009 р. з відповідача на користь ПАТ «Свеббанк», який був правонаступником АКБ ТАС «Комерцбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0703/1107/71-314 від 02.11.2007 р. у сумі 156408,25 грн. (а.с. 104).

За договором факторингу № 15 від 28.11.2012 р. Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги за зобовязаннями відповідача за кредитним договором (а.с. 10-14).

Одночасно, за договором від 28.11.2012 р. Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги за іпотечним договором № 0703/1107/71-314-Z-1 (а.с. 15-16).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Обтяження предмету іпотеки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна (а.с. 17-19).

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Свої зобовязання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконала, тому позивач вирішив отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Але, реалізувати вказане право ТОВ ФК Вектор Плюс не має можливості через наявність арешту, накладеного постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.11.2010 року серія ВП № 17857480 (а.с. 101-102).

З письмових пояснень, наданих Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вбачається, що постановою державного виконавця від 04.11.2010 р. у виконавчому проваджені, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-2038, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 11.11.2000 р., було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2

25.12.2010 р. виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, а виконавче провадження після закінчення строку його зберігання знищено.

Враховуючи викладене, позивач на теперішній час позбавлений права у позасудовому прядку вирішити питання зняття арешту, накладеного на іпотечне нерухоме майно, тому заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем документально підтверджено відповідним платіжним дорученням сплата при зверненні до суду з позовом судового збору в розмірі 1378 грн. (а.с. 1), вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити.

Звільнити майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 з під-арешту, накладеного постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.11.2010 року серія ВП № 17857480.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» судовий збір 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 18.11.2016 року. Повний текст рішення виготовлено 21.11.2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна