Справа №220/2186/16-ц
Провадження № 6/220/27/16
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2016 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за поданням державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

В обґрунтування подання заявник посилається на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №220/2023/15-к, виданий 07.07.2016р. Великоновосілківським районним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в порядку відшкодування матеріальної ттткоди 14 184,87 грн., моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., та 400 грн. за надану юридичну допомогу. Державним виконавцем за вказаними виконавчими документами було відкрито виконавчі провадження, копії відповідних постанов направлено сторонам виконавчого провадження. Боржник на виклик державного виконавця не зявляється, заходів щодо погашення боргу згідно з виконавчим документом не здійснює.

В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем було направлено запити до державних реєстраційно-облікових установ, Великоновосілківської селищної ради та створено реєстрові запити до ДПС України та ПФУ з метою виявлення майна, відкритих банківських рахунків та доходів боржника ОСОБА_2, на які може бути звернуто стягнення. Постановою державного виконавця на все рухоме і нерухоме майно боржника було накладено арешт. 14.09.2016р. відділом ДВС було отримано повідомлення ТСЦ 1445 м.Волновахи про накладення арешту на транспортні засоби боржника ОСОБА_2, які перебували у його власності: автомобіль КАМАЗ 5410, сідельний тягач, н/з НОМЕР_1, та напівпричіп ОДАЗ 9958, н/з НОМЕР_2. 26.09.2016р. відділом ДВС було отримано інформацію від Великоновосілківської селищної ради про наявність на праві власності у ОСОБА_2 земельної ділянки (паю) площею 4,05 га, яку він обробляє самостійно.

29.09.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та надіслано для виконання до Управління превентивної діяльності ГУНП у Донецькій області у м. Маріуполь, а також до Волноваського відділу ГУНП та Великоновосілківського відділення поліції.

11.10.2016 р. співробітниками Великоновосілківського ВДВС разом з представником стягувана та землевпорядником Великоновосілківської с/ради було здійснено виїзд за місцем розташування земельного паю боржника ОСОБА_2 В ході виїзду було встановлено, що на місці розташування вищевказаного паю знаходиться рілля з пожнивними залишками стерні зернових культур, державним виконавцем було складено відповідний акт. Зазначене вказує на те, що боржником ОСОБА_2 було зібрано з власної земельної ділянки врожай зернових культур у липні-серпні 2016 року та отримано дохід. Факт збирання врожаю не заперечив і сам боржник, але не надав пояснення щодо отримання ним доходу з врожаю. В отриманих відділом ДВС відповідях державних установ та реєстрових відповідях ДПС та ПФУ відомостей про майно, банківські рахунки та доходи боржника ОСОБА_2 не містилось.

До теперішнього часу боржником ОСОБА_2 не було надано у відділ ДВС жодного документального підтвердження про сплату ним навіть частки боргу за користь Горбуліна.О.А., також стягувачем та його представником було підтверджено нездійснення боржником ОСОБА_2 жодних виплат в рахунок відшкодування завданої ним матеріальної та моральної шкоди за судовим рішенням. До теперішнього часу боржником рішення виконано не було, останній ухиляється від виконання судових рішень, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового характеру.

Представник Відділу державної виконавчої служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду подання. Просив про розгляд подання за його відсутності.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування є фундаментальним правом природно-правового походження та складається із таких основних складових: право фізичної особи на в'їзд і на виїзд з території країни, на якій вона перебуває, право вільного пересування у межах цієї території, у тому числі право на вільний вибір місця проживання. Це конституційне право належить всім фізичним особам: громадянам України, іноземцям та особам без громадянства.

Право на свободу пересування має також своє первинне закріплення у ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу N 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Мінюсту України від 02.04.2012 N 512/5 (далі - Інструкція). Розділом ХІ зазначеної інструкції передбачений порядок обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну.

Приписами частини 2 статті 6 Закону України 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань. Частиною 2 цієї статті передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Разом з тим, суду не надано відомостей про те, чи є у боржника ОСОБА_2 закордонний паспорт, не зазначені його дані.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання судового рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

За роз'ясненнями, що містяться в абз. 7 п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Судом не встановлено та державним виконавцем не доведено переконливих підстав умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду та необхідності застосування до нього обмеження у праві на виїзд за межі України.

Відповідно до п. 6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно наданого суду подання та доданих до нього документів у боржника наявне майно два транспортних засоби та земельна ділянка, на яке постановами державного виконавця було накладено арешт. Проте, державним виконавцем не реалізовано всі передбачені законом можливості щодо виконання рішень суду.

Крім того, в порушення ч. 11.1.5. ст. 1.1. Розділу ХІ Інструкції про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець не повідомив боржника, оскільки докази про це не були долучені до подання.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відсутні достатні законні підстави для задоволення подання щодо обмеження конституційних прав громадянина України.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також, оцінюючи надані докази, суд вважає подання таким, що подане передчасно, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Великоновосілківський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Якішина