Провадження № 2/522/1850/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року та позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа ОСОБА_3 про припинення договору поруки

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду 19.06.2013 року з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року у розмірі 1 784 829,99 дол. США (один мільйон сімсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дев'ять доларів США 99 цент.) еквівалент у гривні 14 266 146,08 грн. (чотирнадцять мільйонів двісті шістдесят шість тисяч сто сорок шість гривень 08 коп.) грн. з яких:

- заборгованість по відсоткам у сумі 374 080,34 дол. США (триста сімдесят чотири тисячі вісімдесят доларів США 34 цент.) еквівалент у гривні 2 990 024,16 грн. (два мільйона дев'ятсот дев'яносто тисяч двадцять чотири гривні 16 коп.) ;

- заборгованість по кредиту у сумі 1 252 777,20 дол. США (один мільйон двісті п'ятдесят дві тисячі сімсот сімдесят сім доларів США 20 цент.) еквівалент у гривні 10 013 448,16 грн. (десять мільйонів тринадцять тисяч чотириста сорок вісім гривень 16 коп.;

- заборгованість по пені у сумі 157 972,45 дол. США (сто п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот сімдесят два долара США 45 цент.) еквівалент у гривні 1 262 673,76 грн. (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят три гривні 76 коп.) грн.

Мотивує вимоги тим, що 06.08.2008 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та банком був укладений кредитний договір №010/2-0-1/276, відповідно умов якого позичальник отримав кредит. В порушення умов договору боржник не сплачує заборгованість, відсотки та інші платежі. Зазначений договір був забезпечений порукою ОСОБА_2. В зв'язку з чим банк просить стягнути заборгованість з поручителя.

Заочним рішенням суду від 19.02.2014 року позов задоволено. За заявою ОСОБА_2 ухвалою суду від 29.07.2015 року заочне рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду.

ОСОБА_2 15 жовтня 2015 року звернулась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_3, про захист прав споживачів та визнання поруки припиненою.

Ухвалою суд від 28 березня 2016 року обидва позови об'єднані в одне провадження.

В судове засідання 6.12.2016 року ОСОБА_2 та її представник не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, суду надано клопотання представника ОСОБА_2 про слухання справи за її відсутності, вимоги зустрічного позову просить задовольнити.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просив позов банку задовольнити та відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, пояснив, що у зв'язку з невиконанням зобов'язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яка станом на 10.06.2016 р. становить 1 784 829,99 дол. США еквівалент у гривні 14 266 146,08 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 06 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке було перетворено на публічне акціонерне товариство (далі - Банк) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (Позичальник) укладений кредитний договір №010/2-0-1/276 не відновлювальної кредитной лінії у сумі 1 316 000,00 дол. США (один мільйон триста шістнадцять тисяч доларів США 00 цент) та сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 11 % річних в порядку, строком погашення до 06.08.2018 року на умовах, визначених цим Договором.

Банк виконав зобов'язання по кредитному договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року в повному обсязі, відкривши Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 позичковий рахунок та перерахувавши на нього кредитні кошти.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №12/2-0-1/377 від 06.08.2008 року, згідно якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням Боржника, які виникають з умов кредитного договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року, а саме повернути кредит в розмірі зазначеного в пункті 1.3. договору поруки, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі.

В подальшому між Банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 010/2-0-1/276/3 від 23.04.2010 року до кредитного договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року, згідно якої процентна ставка була збільшена на 1 % та складає 12 % річних.

23.04.2010 року поручитель ОСОБА_2 дала свою згоду на підписання додаткової угоди № 010/2-0-1/276/3 від 23.04.2010 року до кредитного договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року щодо підвищення відсоткової ставки до 12 % річних, доказом виступає її підпис на додатковій угоді яким вона підтвердила що зобов'язання як поручителя відповідно до Договору поруки №12/2-0-1/377 від 06.08.2008 року зберігаються та забезпечують виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року із врахуванням внесених змін.

За таких підстав вбачається, що ОСОБА_2 знала про підвищення відсоткової ставки і зробила власноручний підпис на додатковій угоді, а таким чином посилання ОСОБА_5 про не освіченість щодо підвищення відсоткової ставки спростовуються матеріалами справи.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.04.2011 року по справі № 9/17-411-2011 позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 9 958 125 грн. 41 коп., заборгованість по сплаті відсотків: витрати по сплаті державного мита в сумі 25 500 грн.00 коп.; витрати по сплаті послуг на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн. 00 коп..

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 19 лютого 2014 року № 140-6-0-00/8-134 повідомило, що з періоду оголошення Господарським судом Одеської області рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_3 по теперішній час погашення по кредитному договору № 010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року (тіло кредиту, відсотки, штрафи, пеня) не здійснювалась.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23 січня 2013 року визнано банкрутом боржника - фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 (65000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Позичальник не здійснює повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісії у встановлені договором терміни, в результаті чого станом на 10.06.2013 року виникла заборгованість, яка за наданими суду позивачем розрахунками, складає 1 784 829,99 дол. США (один мільйон сімсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дев'ять доларів США 99 цент.) еквівалент у гривні 14 266 146,08 грн. (чотирнадцять мільйонів двісті шістдесят шість тисяч сто сорок шість гривень 08 коп.) грн. з яких:

- заборгованість по відсоткам у сумі 374 080,34 дол. США (триста сімдесят чотири тисячі вісімдесят доларів США 34 цент.) еквівалент у гривні 2 990 024,16 грн. (два мільйона дев'ятсот дев'яносто тисяч двадцять чотири гривні 16 коп.);

- заборгованість по кредиту у сумі 1 252 777,20 дол. США (один мільйон двісті п'ятдесят дві тисячі сімсот сімдесят сім доларів США 20 цент.) еквівалент у гривні 10 013 448,16 грн. (десять мільйонів тринадцять тисяч чотириста сорок вісім гривень 16 коп.;

- заборгованість по пені у сумі 157 972,45 дол. США (сто п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот сімдесят два долара США 45 цент.) еквівалент у гривні 1 262 673,76 грн. (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят три гривні 76 коп.) грн.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, валютою зобов'язання є національна валюта України, Згідно з правилами частини 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановленим законом.

Одночасно суд констатує, що гривневий еквівалент суми боргу перед позивачем за курсом НБУ на день постановлення рішення становить істотно більшу суму, ніж вказано позивачем у позовній заяві. Курс НБУ української гривні до долара США на день постановлення цього рішення становить - за 1 дол. США - 25,66 гривень.

Згідно вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З вищенаведеного чітко вбачається, що Позичальник істотно порушив норми чинного законодавства та умови кредитного договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року, за таких підстав заборгованість підлягає стягненню с фінансового поручителя ОСОБА_2 у відповідності до договору поруки та в порядку параграфу третього глави 49 ЦК України.

Також судом встановлено що, постановою Господарського суду Одеської області від 23.01.2015 року по справі 5017/3566/2012, щодо визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом, резолютивною частиною п.11 встановлено, що строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважаються такими, що настали. Таким чином строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року настав 23.01.2013 року, а за таких підстав посилання ОСОБА_5, що строк настання основного зобов'язання настав 07.02.2011 року не можуть братись до уваги судом, так як спростовуються вищенаведеним рішенням господарського суду Одеської області.

Щодо валюти платежу суми пені за прострочення виконання зобов'язань.

За пунктами 11,12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Згідно з. 14 постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 року за №14» Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України, частина третя статті 533 ЦК України; декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 № «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відтак, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошового зобов'язання, визначених в іноземній валюті, мають завалятись в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом НБУ на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію НБУ).

При цьому, за правилами ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Підлягає врахуванню судом, що сторонами визначено валюту зобов'язання в разі нарахування пені за простроченням виконання зобов'язань у долара США, втім валютою платежу з виконання цього обов'язку є гривня України. Судом визначено в цьому рішенні належну до сплати суму заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 157 972,45 дол. США. З метою виконання правила ч. 2 ст. 533 ЦК України - це зобов'язання підлягає виконанню та сплаті у гривнях України в сумі, що підлягає визначенню за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення відповідного платежу - як у разі сплати частини цієї суми, так і вразі повної її сплати відповідачем.

Відносно позовних вимог ОСОБА_5, суд вивчивши матеріали справи доходить до висновку про неможливість задоволення позову з наступних підстав.

Судом не приймаються до уваги посилання ОСОБА_5 про недосвідченість щодо підвищення відсоткової ставки, так як матеріалами справи спростовуються відповідні обставини, а саме наступним, 23.04.2010 року поручитель ОСОБА_2 дала свою згоду на підписання додаткової угоди № 010/2-0-1/276/3 від 23.04.2010 року до кредитного договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року щодо підвищення відсоткової ставки до 12 % річних, доказом виступає її підпис на додаткової угоді яким вона підтвердила, що зобов'язання як поручителя відповідно до Договору поруки №12/2-0-1/377 від 06.08.2008 року зберігаються та забезпечують виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року із врахуванням внесених змін.

Також, матеріалами справи спростовується посилання ОСОБА_5 про припинення поруки виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання Боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань у повному обсязі.

Договір поруки є похідним від кредитного договору, кредитні кошти надані на 120 місяців, кінцевий термін повернення до 18 серпня 2018 року, отже перебіг строку починається з 18 серпня 2018 року.

Термін - певний момент у часі. Термін слід відрізняти від строку, який є певним періодом у часі (ст. 251 ЦК України).

Отже, Банком встановлено у кредитному договорі та у договорі поруки термін дії договорів, таким чином порука є дійсною на час пред'явлення Банком позову до Приморського районного суду м. Одеса.

З зазначених обставин свою позицію висловив ВСУ у своїй постанові від 23.09.2015р. по справі № 6-1206цс15, а саме: «Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України».

Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, Позичальник істотно порушив норми Закону та умови кредитного договору №010/2-0-1/276, не виконавши взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Договором та боржника - фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом, ці грошові кошти підлягають стягненню, в порядку ст.555 ЦК України, з поручителя.

Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 549-555, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 212 - 215, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 328351, Код , адреса реєстрації: 65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська 72/74) заборгованість по кредитному договору №010/2-0-1/276 від 06.08.2008 року у розмірі 1 784 829,99 дол. США (один мільйон сімсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дев'ять доларів США 99 цент.), з яких:

- заборгованість по кредиту у сумі 1 252 777,20 дол. США (один мільйон двісті п'ятдесят дві тисячі сімсот сімдесят сім доларів США 20 цент.);

- заборгованість по відсоткам у сумі 374 080,34 дол. США (триста сімдесят чотири тисячі вісімдесят доларів США 34 цент.);

- заборгованість по пені у сумі 157 972,45 дол. США (сто п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот сімдесят два долара США 45 цент.) еквівалент у гривні 1 262 673,76 грн. (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят три гривні 76 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 328351, Код , адреса реєстрації: 65045, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська 72/74) суму судового збору в розмірі 3441 грн. (три тисячі чотириста сорок одна) гривня.

У позові ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про припинення договору поруки, третя особа ОСОБА_3 про припинення договору поруки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, що брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси Чернявська Л.М.

29.11.2016