Справа № 344/4003/16-ц
Провадження № 2/344/3198/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що позивачка за особисті грошові кошти придбала автомобіль НОМЕР_1, який під приводом відшкодування шкоди отримав від позивачки автомобіль, ключі та документи на нього та не повернув автомобіль в наступному. Тому позивачка просила суд витребувати спірний автомобіль у відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов та надав пояснення про те, що спірний автомобіль придбано під час шлюбу сторін, він перебуває в спільній власності сторін, але в майбутньому відповідач має намір пред`явити позов про визнання автомобіля його особистою власністю.

При цьому відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до п. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ст. 334 ЦК України переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, законодавством визначено засіб доказування обставини передання майна (грошей, речі, майнового права тощо), а також встановлено, що обставина вчинення дії, з якою відповідно до ст. 202 ЦК України закон пов`язує виникнення, зміну або припинення права не може бути встановлена показаннями свідка.

Таким чином клопотання представника відповідача про встановлення обставин вчинення правочинів з надання позики та виконання позики, використання грошових коштів від позики для придбання автомобіля, його оплати показаннями свідка було спрямовано на встановлення недопустимого доказу. Отже воно було позбавлено будь-яких правових підстав і було формою зловживання процесуальним правом, що спрямовано на порушення прав позивача. Однак вказану шикану припинено судом.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до довідки від 31/03/2016 р. згідно бази МВС позивачці належить автомобіль НОМЕР_2.

Відповідно до свідоцтва №406860 позивачці належить автомобіль 2004 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3.

Відповідно до свідоцтва про шлюб №148719 сторони зареєстрували шлюб 25/07/2015 р.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечив обставини отримання відповідачем автомобіля від позивача на умовах, що вказані позивачкою в позовній заяві.

В ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже незалежно від особистої чи сумісної власності позивачка має право на володіння і користування спірним автомобілем.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

Отже відповідач зобов`язаний був повернути спірний автомобіль позивачу, відповідно до умов його отримання або повернути його на відповідну вимогу позивача.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Так в позові вказано, що автомобіль придбаний позивачкою за власні кошти і для власного користування, що виключає сумісну власність інших осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до п. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

В свою чергу відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Необхідно особливо відначити, що відповіднодо п. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином позов обґрунтовано належними на те правовими підставами, відповідачем не спростовано позову, також відповідачем не надано доказу про те, що спірне майно придбано за його особисті кошти, про що в судовому засіданні надав пояснення представник відповідача.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

витребувати у ОСОБА_4 автомобіль Мітсубісі Паджеро 2004 року випуску JMYLRV73W4J701690 державний номерний знак НОМЕР_3, передавши його позивачу;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 940,6 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області, набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя Бородовський С.О.