№ 243/6088/16-ц
Справа № 2/243/3085/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 грудня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Р.В. Кузнецова,
при секретарі І.Ю. Малиновській,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Однак, відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач, у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобовязання за вказаним договором не виконав.
- 140083,01 грн. - суми заборгованості за кредитом;
Тому просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитом.
Представник позивача у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, в якій наполягала на заявлених позовних вимогах, просила їх задовольнити у повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.
Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі. Зазначені договори підписані уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «ВБР», та особисто ОСОБА_1, ОСОБА_2, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання.
Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 285000,00 грн. /а.с.24/.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушувалися умови укладених договорів по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовивася від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором.
За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до положення ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Пунктом 14 договору поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну виконання основного зобовязання. Пунктом 1.1.2 кредитного договору передбачено, що термін користування кредитом до 07 листопада 2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку.
У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «ВБР» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі.
На час звернення з позовною заявою до суду позивачем було заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке судом було задоволено. Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі положень ст.88 ЦПК України сума судового збору 3134,06 грн. підлягає стягненню з відповідачів у дохід держави. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 630,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215, 224,259 ЦПК України, статтями 525-527,543,553,554, 625,1048,1050,1054 суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» задовольнити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Слов'янського міськрайонного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Дане заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4