Номер провадження: 22-ц/785/6964/16
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Бабія А.П.

-- Варикаші О.Д.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про витребування самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 (діючої в інтересах ОСОБА_5) на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2016 року, -

встановила:

Заступник прокурора Одеської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_4, в якому просив зобов'язати ОСОБА_4 звільнити самовільно, зайняту земельну ділянку загальною площею 91.4кв.м.. вартістю 127 349.00грн.. яка розташована в АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованої будівлі загальною площею 91.4кв.м.. яка складається з приміщень: 1 - зал 63.7кв.м.. 2 - коридори 13.4кв.м.. З - кухні 13.1кв.м.. 4 -санвузли 1.1кв.м.. та повернути її Одеській міській раді.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2014року. за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 визнано право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю загальною площею 91.4кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі заяви про перегляд заочного рішення, поданою Одеською міською радою, вищезазначене заочне рішення скасоване, а позовна заява ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю залишена без розгляду.

Разом з тим, як зазначає прокурор, в ході розгляду вищезазначеної позовної заяви судом встановлено, що нежитлова будівля, загальною площею 91, 4 кв.м.. яка розташована по АДРЕСА_1, самочинно збудована за власний рахунок фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4

Відповідно до інформації управління держземагентства у м. Одесі Одеської області від 28.05.2015 №10-1505-0.15-3874/2-15, департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 27.05.2015 № 01-19/1845-09-02, право власності чи користування на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не реєструвалось та рішення про передачу у власність чи користування вказаної земельної ділянки не приймались.

Таким чином, прокурор зазначав, що ОСОБА_4 проведені будівельні роботи, в АДРЕСА_1, на земельній ділянці, яка йому у власність чи користування не передавалась.

Згідно із інформацією управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 27.05.2015 № 01-15/360 п. останнім не надавались містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до інформації Департаменту ДАБІ в Одеській області від 03.06.2015 № 05/1-5412. документи дозвільного характеру на проведення будівельних робі і за вищевказаною адресою не видавались, що свідчить про проведення ОСОБА_4 будівельних робіт без належного дозволу.

Таким чином, прокурор вказує, що дії ОСОБА_4 з будівництва нежитлової будівлі в АДРЕСА_1, на земельній ділянці, яка йому не була відведена для цієї мети та за відсутності дозволу на проведення таких робіт є самочинним будівництвом.

Додатково прокурор вказував на те, що посилання третьої особи на те, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні у третьої особи та насправді об'єкти про знесення яких подано позов є тимчасовими спорудами, що розміщені на спірній земельній ділянці І відповідно до вимог закону, є неналежними, оскільки на його думку матеріали справи однозначно вказують на наявність на такій земельній ділянці об'єктів капітального будівництва збудованих відповідачем самочинно.

Відповідач. ОСОБА_4. звернувся до суду з письмовими поясненнями, у яких вказав, що спірну земельну ділянку ним було передано у користування третій особі за договором про право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, та на час розгляду справи третьою особою на виконання такого договору на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, розміщено тимчасові споруди, а не капітальні будівлі.

Представник третьої особи у поданих заявах наголошував на тому, що спірні начебто капітальні будівлі та споруди насправді є тимчасовими об'єктами, що розміщені відповідно до приписів закону, та належать ОСОБА_5, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У судовому засіданні 08 серпня 2016 року прокурор з посиланням на положення ст.ст. 14, 121, 142 Конституції України, ст. 376 ЦК України, ст.ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 34, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наполягав на задоволенні позову.

У судовому засіданні 08 серпня 2016 року представник Одеської міської ради позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник позивача Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області у судове засідання не з'явився.

Відповідач - ОСОБА_4 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві та довідки з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з'явився, надав письмові пояснення.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову з наведених у наданих до суду письмових заявах.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2016 року позовна заява Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про витребування самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі задоволена.

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 91,4 кв. м. яка розташована в АДРЕСА_1, шляхом знесення самочинно збудованої будівлі загальною площею 91,4 кв. м., та повернути її Одеській міській раді.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2014року за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 було визнано право власності на об'єкт нерухомості - нежитлову будівлю загальною площею 91,4кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

07.04.2015року Одеська міська ради звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд вказаного заочного рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2014року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2015року заяву Одеської міської ради про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю було задоволено, скасовано заочне рішення від 12.11.2004року по справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю, та призначено судове засідання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2015року позовну заяву ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 91,4кв.м.. розташовану в будинку АДРЕСА_1 було залишено без розгляду.

Згідно з інформацією управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 27.05.2015 № 01-15/360 п, ОСОБА_4 не надавались містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації Департаменту ДАБІ в Одеській області від 03.06.2015 №05/1-5412, документи дозвільного характеру на проведення будівельних робіт за вищевказаною адресою не видавались, що свідчить про проведення ОСОБА_4 будівельних робіт без належного дозволу.

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил проведених Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 17.03.2016 року, протоколом про адміністративне правопорушення та приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил встановлено, що ОСОБА_4 виконано будівельні роботи з влаштування нежитлових приміщень кафе-бару «Вимпел» за адресою: АДРЕСА_1, без права їх виконання, та йому було встановлено строк для усунення вказаного порушення до 17.04.2016 року.

Постановою Департаменту ДАБІ в Одеській області №241 від 31.03.2016 року, складеною на підставі наведених документів. ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП, за проведення будівельних робіт нежитлових приміщень кафе-бару «Вимпел» за адресою: АДРЕСА_1 без права їх виконання.

Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, Протоколу про адміністративне правопорушення та Припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил, що складені Департаментом ДАБІ в Одеській області від 08.06.2016 року, станом на вказану дату ОСОБА_4 здійснено порушення містобудівного законодавства, будь-які вимоги припису не виконано, будь-яких звернень від ОСОБА_4 до Департаменту щодо набуття права на виконання будівельних робіт за вказаною адресою не надходило.

Окрім викладеного, згідно ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 Конституції України є земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл. селищ, міст.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до інформації Управління держземагентства у м. Одесі Одеської області від 28.05.2015 за №10-1505-0.15-3874/2-15. Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 27.05.2015 №01-19/1845-09-02, право власності чи користування на земельну ділянку по АДРЕСА_1, не реєструвалось та рішення про передачу у власність чи користування вказаної земельної ділянки не приймались.

Судом встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1, на якій ОСОБА_4 здійснювалися будівельні роботи, в порушення вище перелічених норм використовується за відсутності правовстановлюючих документів на землю.

Відповідно до частин 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, й відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 документи, що підтверджують право користування самовільно захопленою земельною ділянкою не оформив та вчиняє дії. спрямовані на набуття права власності на самочинну споруду, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовні вимоги заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради підлягають задоволенню.

Що стосується пояснень та заперечень третьої особи викладених в апеляційній скарзі з посиланням на долучені до матеріалів справи документи, а саме, те що на підставі договору ТС-1336/15 на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 15.10.2015 року третя особа, ОСОБА_5, укладеним між ним та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, третя особа отримала у користування місце під розташування групи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності загальною площею 102,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, а також копію листа Управління архітектури та містобудування №01-06/1079 від 25.08.2015 року, адресований ФОП ОСОБА_5., про те, що управлінням було розглянуто його заяву від 11.08.2015 року про відповідність намірів, щодо розміщення групи тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_1, та погодження місця розміщення тимчасових споруд (павільйонів) площею 102,70 кв.м., то судом правильно зазначено, що це не є підставою або дозволом для установки (монтажу) тимчасових споруд.

Крім того до матеріалів справи надано паспорт прив'язки групи стаціонарних тимчасових споруд р.№01-06/1079 від 06.10.2015 року з яких вбачається, що група складається з 4-х павільйонів прямокутної форми, загальною площею 102,7 кв.м.

Тобто тимчасові споруди площею 102,7 кв.м, на які вказує представник третьої особи у своїх запереченнях проти позову та об'єкт самочинного будівництва, що побудовано відповідачем на тій самій земельній ділянці АДРЕСА_1, площею 91,4 кв.м., є різними об'єктами, що об'єктивно вбачається з зазначених вище фактичних обставин справи, а тому судом першої інстанції вони обґрунтовані не взяті до уваги.

Між тим суд першої інстанції також задовольнив позовні вимоги заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області .

Задовольняючи позовні вимоги в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області суд першої інстанції посилався на те, що

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:

розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів відповідно до вихідних даних на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови;

розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів;

облік державних і суспільних інтересів при плануванні й забудові територій; врахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок і будинків. що оточують місце будівництва;

захист прав громадян і громадських організацій відповідно до законодавства. Таким чином. ОСОБА_4 був повинен перед тим як розпочати будівельні роботи з будівництва нового об'єкту містобудування одержати дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку відповідно до Закону України «Про планування і забудову територій» чого ним зроблено не було.

Відсутність у забудовника (ОСОБА_4.) затвердженого проекту й дозволу на проведення будівельних робіт свідчить, що таке будівництво є самочинним.

На підставі наведеного суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

З матеріалів справи вбачається, що заступник прокурор Одеської області звернувся крім заявлених позовних вимог в інтересах Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, а також і в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Тобто звернувся також з позовом і в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області - суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 2, п. 15 ч. 1 ст. З КАС України адміністративний суд - це суд загальної юрисдикції, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних спорів.

Таким чином, суд першої інстанцій розглядаючи справу по суті позовних вимог, помилково виходив із того, що виник цивільно-правовий спір і вимоги позивача повинні розглядатися за правилами норм Цивільного процесуального кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що у справі, в цій частині, виник спір за зверненням суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, який установлений законом, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства, тому в цій частині зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції в цій частині мав, згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, закрити провадження в справі. Цього безпідставно зроблено не було, а тому колегія суддів вважає необхідним рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2016 року в частині задоволення позову заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 підлягає скасуванню із закриттям в цій частині провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310, , ст. 313, ч. 1 п. 3 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 (діючої в інтересах ОСОБА_5) - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2016 року в частині задоволення позову заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою провадження по цивільній справі за позовною заявою заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 - закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

А.П. Бабій