Справа № 203/3571/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - державний нотаріус П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Ужва Тетяна Миколаївна, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які у період з 22.09.1973 року по 25.03.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 25.03.1992 року шлюб між ними було розірвано та пізніше батько уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1. Для отримання спадщини він не зміг своєчасно звернутись із заявою до нотаріуса в зв'язку з тим, що про смерть батька дізнався лише в липні 2016 року. Після розлучення та одруження вдруге батько спілкувався з ним виключно поза межами нової сім'ї. З момент смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 року він уявлення не мав про смерть батька, а відповідачка про вказану обставину його не повідомила. 26.07.2016 року він звернувся до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та повідомлено про видачу 31.01.2015 року свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 відповідачці. Посилаючись на те, що від спадщини він не відмовлявся, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а строк на прийняття спадщини пропустив з поважних підстав - через необізнаність про смерть батька, позивач просив визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подачі заяви про прийняття спадщини, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 31.01.2015 року державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Ужвою Т.М. на ім'я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив суд задовольнити останній.

Представник відповідача в судове засідання позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на не надання позивачем належних доказів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, повідомлень про вступ до участі у справі у відповідності до ч.3 ст.36 ЦПК України не подавала.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є рідним сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які у період з 22.09.1973 року по 25.03.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

25.03.1992 року шлюб між ними було розірвано та 09.12.2000 року останній зареєстрував шлюб із відповідачкою ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.02.1997 року виконкомом Дніпропетровської міської ради, а також згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2006 року після померлої матері ОСОБА_9

02.09.2014 року, тобто у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, відповідачка, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_6 та після закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини подала заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

31.01.2015 року державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Ужвою Т.М. на ім'я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

26.07.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6

Листом нотаріуса останньому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку зі пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини та роз'яснено право на звернення до суду з відповідним позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем

на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.ст.1269,1270 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на момент відкриття спадщини позивач не проживав разом із померлим батьком ОСОБА_6 та був зареєстрованй за іншою адресою. З заявою про прийняття спадщини звернувся з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України.

В обгрунтування причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач в своєму позові посилався на те, що не був обізнаний про смерть свого батька та дізнався про це лише в липні 2016 року.

Разом з тим, суд враховує, що під час розгляду справи в суді позивач не заперечував, що він до смерті батька періодично спілкувався з останнім, був обізнаний про місце його проживання, мав зв'язок з останнім. А тому, сама по собі необізнаність позивача про смерть батька на протязі більше двох років за вказаних вище обставин та за відсутності інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Аналогічна правова позиція, міститься і у висновках, викладених в постановах Верховного суду України від 26.09.2012 року у справі №6-85цс12, від 04.11.2015 року у справі №6-1486цс15, які в силу ст.360-7 ЦПК України підлягають врахуванню при вирішенні спірних правовідносин між сторонами у розглядаємій справі. Підстав для відступу від вказаної правової позиції у даній цивільінй справі суд не вбачає.

За вказаних вище обставин суд не визнає в якості поважних причин проупску строку для подачі заяви про прийняття спадщини і посилання позивача в суді на неповідомлення його відповідачкою про смерть батька.

Що стосується посилань позивача та його представника під час розгляду справи судом на чинення відповідачкою перешкод в спілкуванні з батьком, суд враховує, що представник відповідачки вказані обставини заперечував.

Показання допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 факт чинення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з батьком об'єктивно не підтверджують.

Будь-яких інших належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин, які б свідчили про те, що за наявності обізнаності позивача про місце постійного проживання батька, останній був позбавлений можливості побачень та спілкування з батьком та в подальшому дізнатись про смерть останнього на протязі двох років через чинення перешкод в цьому з боку відповідачки, стороною позивача суду у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надано і відповідних клопотань про їх витребування в разі неможливості надання самостійно не заявлялось.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

З урахуванням цього не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача щодо визнання недійсним виданого відповідачці свідоцтва про право на спадщину законом, що є похідними від визнання за позивачем права на визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, суд враховує, що за умови встановлення факту пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини та його поновлення судом, вказана обставина сама по собі не є передбаченою ст.1301 ЦК України підставою для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину виданого іншим спадкоємцям, а в силу ст.1300 ЦК України може бути підставою для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та видачу нотаріусом спадкоємцям нових свідоцтв.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір слід віднести на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1216,1217,1220,1269,1272,1300,1301 ЦК України, ст.ст.10,11,36,58-61,212-215,360-7 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - державний нотаріус П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Ужва Тетяна Миколаївна, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак