Справа №: 272/1154/16-ц
Провадження № 2/272/750/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарі Ахановій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його тітка - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,23 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою. Він є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаральної контори. Інших спадкоємців не має. Але він не може оформити спадщину, оскільки на вищезгаданий будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просив визнати за ним право власності на жилий будинок, дві земельні ділянки, як на спадщину за заповітом.

В судове засіданні позивач та його представник не з'явились, направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримуюють повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив : що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла тітка позивача - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,23 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою. Позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до нотаральної контори. Інших спадкоємців не має. Але він не може оформити спадщину, оскільки на вищезгаданий будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця)..

Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України,де вказано,що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.Згідно ст.120 ЗК України,набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки,відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,23 га. для ведення особистого селянського господарства розташованих за тією ж адресою, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину.

Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідача не стягує.

Керуючись ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст. 120,125 ЗК України,ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП -НОМЕР_1, право власності на будинок № АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,23 га. для ведення особистого селянського господарства розташованих в АДРЕСА_1 як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:В. І. Брагін