У х в а л а

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ШтеликС.П., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів дарування недійсними та виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Одеської міської ради, про виділ майна в натурі та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та уточнивши позовні вимоги, просили визнати недійсними договори дарування нежилих приміщень горища у будинку АДРЕСА_1, що укладені 03 березня 2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зареєстрованих за номерами 1712, 1718, 1715; визнати недійсними договори дарування нежилих приміщень горища у будинку АДРЕСА_1, що укладені 27 березня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, зареєстрованих за номерами 2505, 2508, 2511; витребувати від ОСОБА_7 нежилі приміщення горища, площею 49,1 кв.м, 48,7 кв.м, 48,8 кв.м, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_7 звільнити нежилі приміщення горища площею 49,1 кв.м, 48.7 кв.м, 48,8 кв.м, в будинку АДРЕСА_1; виселити зі спірних нежилих приміщень ОСОБА_7, ОСОБА_6 та будь-яких інших осіб, які там проживають за їх дозволом, на момент виконання рішення суду; повернути нежиле приміщення горища, площами 49,1 кв.м., 48,7 кв.м., 48,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у спільну власність усіх власників квартир багатоквартирного будинку під АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилалися на те, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 січня 2012 року, задоволено позов ОСОБА_7 до Одеської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності на нежилі приміщення горища, площею 49,1 кв.м, 48,7 кв.м та 48,8 кв.м та визнано за ОСОБА_7 право власності на зазначені приміщення. Рішенням від 10 жовтня 2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 січня 2012 року і відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до Одеської міської ради про визнання зазначених договорів купівлі-продажу нежилих приміщень горища й визнання права власності.

Посилаючись з урахуванням уточнень на зазначене, а також на те, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями будинку і спірні договори дарування, на думку позивачів, порушують їх права, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд задовольнити позов.

У квітні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 й ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Одеської міської ради, про виділ майна в натурі та визнання права власності.

Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовувала тим, що вона за власні кошти, отримавши письмову згоду всіх мешканців будинку, виконала роботи по укріпленню даху, перекриттів, які були в незадовільному стані та потребували капітального ремонту, та на підставі розпоряджень Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради № 2824 від 30 серпня 2004 року, № 3181 від 24 вересня 2004 року та № 4797 від 28 грудня 2004 року оформила у власність приміщення горища, які не використовувались як допоміжні приміщення будинку, за № 504 площею 49,1 кв.м, № 505 площею 48,7 кв.м та № 506 площею 48,8 кв.м з метою поліпшення житлових умов. У зв'язку із зазначеним позивач за зустрічним позовом просила суд виділити їй в натурі спірні приміщенням, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на приміщення, що складають окрему двокімнатну квартиру НОМЕР_1 за зазначеною адресою.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Одеської міської ради, про визнання права власності, виділ в натурі частки майна, залишено без розгляду.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання договорів дарування недійсними та виселення поруки задоволено.

Визнано недійсними договори дарування, укладені 03 березня 2008 року між ОСОБА_7, з однієї сторони, та ОСОБА_6, з іншої, стосовно нежилих приміщень горища загальною площею 49,1 кв.м, 48,7 кв.м та 48,8 кв.м, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровані в реєстрі за № 1718, № 1715 та № 1712 відповідно.

Визнано недійсними договори дарування, укладені 27 березня 2008 року між ОСОБА_6, з однієї сторони, та ОСОБА_7, з іншої, стосовно нежилого приміщення горища загальною площею 49,1 кв.м, 48,7 кв.м та 48,8 кв.м, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровані в реєстрі за № 2505, № 2511 та № 2508 відповідно.

Витребувано від ОСОБА_7 нежилі приміщення горища площею 49,1 кв.м, 48,7 кв.м, 48,8 кв.м, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_7 звільнити нежилі приміщення горища площею 49,1 кв.м, 48.7 кв.м, 48,8 кв.м, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1.

Повернуто нежиле приміщення горища, площами 49,1 кв.м, 48,7 кв.м, 48,8 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, у спільну власність усіх власників квартир багатоквартирного будинку під АДРЕСА_1.

Виселено з нежилого приміщення горища, площами 49,1 кв.м, 48,7 кв.м, 48,8 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та будь-яких інших осіб, які там проживають за їх дозволом на момент виконання рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2015 року.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів дарування недійсними та виселення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_8,посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами установлено, що спір між сторонами виник щодо приміщень, розташованих на горищному поверсі будинку АДРЕСА_1: № 504, загальною площею 49, 1 кв.м, № 505, загальною площею 48,7 кв.м та № 506, загальною площею 48,8 кв.м. Указані спірні приміщення є нежилими та перебувають у власності територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, що підтверджено відповідними свідоцтвами про право власності (т. 1, а.с. 22, 146, 159).

Установлено також, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками нежилого приміщення № 511 у спірному будинку і не є власниками жодної з квартир цього будинку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спірні договори дарування стосуються майна, що є допоміжними приміщеннями, які належать власникам квартир в указаному будинку, а тому позивачі, які є власниками нежилих приміщень у будинку, є належними позивачами у даній справі і їх відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що спірні приміщення не є допоміжними приміщеннями будинку, не призначені для забезпечення експлуатації будинку і побутового обслуговування його мешканців та не використовуються власниками квартир цього будинку, а згідно із чинними правовстановлюючими документами є нежилими приміщеннями і належать територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. Установивши, що договори дарування спірних приміщень не порушують прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні їх позовних вимог.

Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим оскаржене рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта