РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8225/16-ц

пр. № 2/759/4023/16

08 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Макаренко В.В.,

при секретарі - Павлишиній А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ЖБК "АЛМАЗ 2" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 10.06.2016 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в сумі 22044,66 грн., 800,00 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 22000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. На початку 2014 року внаслідок прориву водогону, відбулося залиття її квартири, про факт залиття якого вона не повідомила керівництву кооперативу, оскільки відповідач пообіцяла компенсувати їй витрати на ремонт, а також усунути причини прориву водогону та не допускати залиття. Однак 27 жовтня 2014 року відбулося повторне залиття її квартири, проте відповідач знову пообіцяла відшкодувати завдану їй шкоду. Не дивлячись на це 19.11.2014 року відбулося повторне залиття її квартири з вини відповідача. 19.05.2016 року було проведено комісією обстеження її квартири та було виявлено пошкодження. Причиною залиття її квартири стало те, що у квартирі відповідача було пошкоджено вентиль гарячого водопостачання, згідно акту від 19.05.2016 року. Зазначила, що згідно звіту № 38/05 щодо визначення вартості збитку нанесеного залиттям квартири вартість матеріального збитку внаслідок залиття 22044,66 грн. Крім того, зазначила, що внаслідок залиття квартири, позивачу була завдана і моральна шкода, яку вона оцінює в 22000,00 грн. На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що будь-яких доказів, що залиття сталося внаслідок протиправних дій відповідача не надано. Крім того, зазначив, що акт комісії про залиття від 19.05.2016 року є неналежним та недопустимим доказом так як його складено в супереч вимогам чинного законодавства, в зв'язку з чим просив відмовити в задоволенні позову.

Представник ЖБК «Алмаз-2» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши думку позивача, відповідача та представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЖБК «Алмаз-2» від 07.06.1994 року (а.с.27).

Згідно акта від 19.06.2016 року, затвердженого головою правління ЖБК «Алмаз-2», в якому зазначено, що залиття сталося з вище розташованої квартири АДРЕСА_2. Відповідно до акту причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є пошкодження вентиля ГВП в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.25).

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Надаючи оцінку Акту про залиття від 19.05.2016 року на який позивачка посилається як на доказ вини відповідача, необхідно врахувати наступні обставини.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім'я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов'язкової участі винної особи.

Як вбачається зі змісту наданих позивачем копії Акту про залиття від 19.05.2016 р. відповідач не був присутній під час огляду місця залиття належної ОСОБА_1 квартири та не був залучений до складення цього акту.

Ті обставини, що відповідач не був запрошений на проведення огляду квартири позивача та не приймав участі у цьому обстеженні доводиться відсутністю в Акті підпису відповідача. Окрім того, в Акті не зазначені підписи свідків, які підтверджують, що ОСОБА_2 відмовилась підписати даний Акт. Тому даний Акт не відповідає вимогам п. 2.3.6вищевказаних Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005№76.

Отже, Акт про залиття від 19.05.2016 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом неправомірних дій відповідача щодо пошкодження внутрішнього оздоблення належної позивачу квартири, оскільки огляд пошкоджень був проведений за відсутності ОСОБА_2 При цьому перелік та розмір пошкоджень, а також причини залиття були визначені за участі лише однієї заінтересованої сторони - позивачки, яка прямо заінтересована в завищенні розміру шкоди.

Позивач в обґрунтування розміру своїх позовних вимог посилається на вартість робіт та майна в розмірі 22044,66 грн., однак в матеріалах справи наявний висновок з якого вбачається що вартість матеріального збитку завданого власнику через залиття пошкодженого майна становить 18541,00 грн., що суперечить одне одному.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач зазнала збитків не внаслідок протиправних дій зі сторони відповідачів, у зв'язку з чим позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття задоволенню не підлягають.

Позивач також просить стягнути моральну шкоду в сумі 22000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Ст. 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття, не вбачається підстав і для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надав суду доказів, які підтверджують факт заподіяння відповідачем моральних страждань або втрат немайнового характеру.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 57-58, 60, 88, 197, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ЖБК "АЛМАЗ 2" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Святошинський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ В.В. Макаренко