Справа № 523/6745/16-ц
Провадження №2/523/3103/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Ахмад до ОСОБА_2 про відшкодування доходів за користування безпідставно набутим майном,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_2 259 611 гривень 42 копійок у якості відшкодування доходів за користування безпідставно набутим майном: ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та ? частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.11.2011р. Суворовський районний суд м. Одеси постановив рішення по цивільній справі № 2-5620/2011 за позовом ОСОБА_1 Ахмад до ОСОБА_2, яким розірвав шлюб між сторонами. Згідно з вказаним рішенням судом встановлено, що однією сімєю, як чоловік та жінка сторони не проживають, загальне господарство не ведуть з початку 2010 року. Рішення набуло законної чинності 06.12.2011р.

23.07.2014р. Апеляційний суд Одеської області постановив рішення по справі № 1527/2/4183/11, № провадження 22-ц/785/6250/14, відповідно до якого визнано за ОСОБА_1 Ахмад та ОСОБА_2 право власності в рівних частках, тобто по ? частині за кожним, на наступне майно: автомобіль марки «Форд Сієра», реєстраційний номер НОМЕР_1; квартиру АДРЕСА_1; іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой» у кількості 4 048 штук на суму 145 242 гривень на однокімнатну квартиру АДРЕСА_3. Судом встановлено про те, що усе зазначене майно було придбано в шлюбі між сторонами та зареєстровано за ОСОБА_2.

20.04.2013р. ОСОБА_2 оформила право власності на квартиру АДРЕСА_4, що підтверджується витягом з реєстру, використавши спірні іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой», половина з яких за рішенням суду належала позивачу ОСОБА_1 Ахмад.

06.04.2016р. Суворовський районний суд м. Одеси постановив рішення по цивільній справі № 523/18861/15-ц, яким задовольнив позов ОСОБА_1 Ахмад до ОСОБА_2 та визнав право власності за ОСОБА_1 Ахмад на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_4. Рішення набуло законної чинності 19.04.2016р.

29 квітня 2016р. ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 Ахмад 500 доларів США в погашення половини вартості автомобілю марки «Форд Сієра», реєстраційний номер НОМЕР_1.

У звязку з тим, що усі спірні квартири були зареєстровані за ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 Ахмад не мав змоги користуватися ними і не користується ними дотепер. Тобто ОСОБА_2 дотепер користується безпідставно набутим майном (половиною двох спірних квартир).

Після розірвання стосунків з ОСОБА_2 з початку 2010 року позивач ОСОБА_3 Ахмад постійно проживав в орендованих квартирах в Суворовському районі м. Одеси. При цьому вартість оренди однокімнатної квартири в цьому районі складала не менше 200 доларів США за місяць, двокімнатної квартири - не менше 300 доларів США за місяць.

Позивач вказує про те, що ОСОБА_2 з початку 2010 року могла одержати дохід від половини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 не менше ніж 150 доларів США за місяць. Однак, у звязку з тим, що у цій квартирі проживають спільні двоє дітей, позивач ОСОБА_1 Ахмад претендує на відшкодування лише суми 100 доларів США за місяць. Загальна частина відшкодування за користування квартирою № 4 в будинку № 98 по проспекту Добровольського в місті Одесі з початку 2010 року дотепер (за 65 місяців) складає: 100 х 65 = 6 500 доларів США. Загальна сума відшкодування за користування половиною квартири АДРЕСА_5 з 20.04.2013р. дотепер (за 37 місяців) складає: 100 х 37 = 3 700 доларів США.

Позивач вказує про те, що ОСОБА_2 повинна відшкодувати позивачу ОСОБА_1 Ахмад суму 6500 + 3700 = 10200 доларів США, що по курсу НБУ на час подання позову складає 10 200 х 25,4521 = 259 611 гривень 42 копійок.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 Ахмад та ОСОБА_2 знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.11.2011 року розірвано. Рішення суду набуло чинності 06.12.2011 року (а.с.7);

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06.04.2016 року, позов ОСОБА_1 Ахмад до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири задоволено. Визнано право власності за ОСОБА_1 Ахмад на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_6, загальною площею 40,1 кв.м., яка складається з кімнати площею 17,3 кв.м., кухні 8,9 кв.м., ванної кімнати 4,6 кв.м., коридору 7,4 кв.м., балкону 1,9 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн. Рішення набуло законної чинності 19.04.2016 року (а.с.8-9);

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20.04.2016 року, виправити описку допущену в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2016 року, так в резолютивній частині виправлено «стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.» на «стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 969,81 грн.». В резолютивній частині повного тексту рішення замість "? частини квартири" зазначити "1/2 частини квартири". Ухвала суду набула законної чинності 26.04.2016 року (а.с.10);

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.07.2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 Ахмад задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14 травня 2014 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 Ахмад та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано квартиру АДРЕСА_7, іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой» у кількості 4 048 штук на суму 145 242,00 грн. на однокімнатну квартиру АДРЕСА_8, автомобіль марки «Форд Сіера», реєстраційний номер НОМЕР_1, спільним сумісним майном ОСОБА_1 Ахмад та ОСОБА_4. Визнано за ОСОБА_1 Ахмад та ОСОБА_4 право власності в рівних частках, тобто по ? частині за кожним, на наступне майно: автомобіль марки «Форд Сіера», реєстраційний номер НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_7, іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстрой» у кількості 4048 штук на суму 145242,00 грн. на однокімнатну квартиру АДРЕСА_8. В решті позов ОСОБА_1 Ахмад та зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без задоволення (а.с.11-14);

Відповідно до письмової розписки від 29.04.2016 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 Ахмад вартість ? частини автомобілю марки «Форд Сіера», реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 500 доларів США (а.с.15);

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №37224168 від 07.05.2015 року, квартира АДРЕСА_8 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 (а.с.17);

16 травня 2016 року, ОСОБА_1 Ахмад звернувся до ОСОБА_4 з листом про розподіл нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_8 та квартири АДРЕСА_7 (а.с.23);

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна..

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.ст. 355, 356 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною 3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У відповідності дост.391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.14Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до привил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що позивач не надав суду письмових доказів, про стягнення на користь птозивача з відповідачки ОСОБА_2 кошти у розмірі 259 611 гривень 42 копійок, у якості відшкодування доходів за користування безпідставно набутим майном: ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1, та ? частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2,

Також , суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 Ахмад задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 267ЦПК України, ст.ст.267, 383, 1212, 1214 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 Ахмад до ОСОБА_2 про відшкодування доходів за користування безпідставно набутим майном - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя Аліна С.С.