Справа №583/1879/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1610/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2016 року

у цивільній справі за позовом Охтирського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття, -

в с т а н о в и л а:

10 червня 2016 року Охтирський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що в ході проведення звірки щодо виявлення осіб, які на день надання статусу безробітного не скасували підприємницьку діяльність або в період безробіття зареєструвалися як субєкти підприємницької діяльності, було встановлено факт перебування на обліку ОСОБА_3 як безробітної та яка на вказану дату була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності. Внаслідок здійсненого порушення нею було незаконно отримано допомогу по безробіттю на загальну суму 18594 грн. 32 коп., а тому просять стягнути з ОСОБА_3 на користь Охтирського міськрайонного центру зайнятості зазначені грошові кошти.

Рішенням суду від 22 серпня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Охтирського міськрайонного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 10664,140 грн. за період з 10.12.2008 року по 20.07.2010 року. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог Охтирського міськрайонного центру зайнятості відмовити в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, не враховано докази, які надавались відповідачкою про те, що вона не є підприємцем з листопада 2004 року. Судом проігноровано зміст процедури припинення підприємницької діяльності, передбачену Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в редакції 2003 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4, представників позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали даної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка на момент першого звернення до центру зайнятості була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а тому не мала права на виплату допомоги по безробіттю, а тому з неї підлягає стягненню незаконно отримана допомога в сумі 10664,10 грн. за період з 10.12.2008 р. по 20.07.2010 р.

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки, отриманої нею допомоги по безробіттю, не можна, так як суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10.12.2008 року ОСОБА_3 звернулася до Охтирського міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В заяві зазначила, що в даний час вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує (а. с. 61). З січня 2009 року по грудень 2009 року ОСОБА_3 було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 10664,10 грн. (а. с. 62).

20 липня 2010 року відповідачка на підставі поданої нею заяви про відмову від послуг служби зайнятості була знята з обліку в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості (а. с. 52,53).

15.04.2013 року ОСОБА_3 повторно звернулася до Охтирського міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітного, в якій зазначила, що вона не зареєстрована як фізична особа-підприємець (а. с. 38). З квітня 2013 року по липень 2013 року ОСОБА_3 було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 7930,22 грн. (а. с. 24).

Наказом № НТ130912 від 12 вересня 2013 року ОСОБА_3 припинено виплату допомоги по безробіттю з 26 липня 2013 року у звязку з призначення виплати безробітному на підставі документів, що містять неправдиві відомості відповідно до п. п. «8» п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а. с. 35).

17 вересня 2013 року Охтирським міськрайонним центром зайнятості було складено акт № 47 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно даного акту в результаті проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 під час перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання нею допомоги по безробіттю була зареєстрована в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з 22.12.2003 року та з 30.07.2013 року знаходиться в стані припинення за власним бажанням (а. с. 25).

Наказом № 10 від 26.09.2013 року було запропоновано ОСОБА_3 повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю в сумі 18594 грн. 32 коп. на розрахунковий рахунок Охтирського міськрайонного центру зайнятості протягом 15 календарних днів після отримання копії наказу (а. с. 22). 26.09.2013 року на її адресу було направлено наказ з листом-претензією рекомендованим листом з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення (а. с. 21). Однак, відповідачка вказані кошти не повернула.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Фонд має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

За ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 5.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затв. наказом Мінпраці від 20.11.2000. № 307 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з частиною першою статті 128 Господарського

кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Саме у господарських відносинах фізичні особи - підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців.

З 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 року. Відповідно до п. 2 прикінцевих положень зазначеного Закону в редакції від 15.03.2003 року державний реєстратор протягом 2004 - 2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов'язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 була зареєстрована субєктом підприємницької діяльності 22 грудня 2003 року з видом діяльності надання інформаційних послуг та мала свідоцтво про державну реєстрацію старого зразка (а. с. 149). Як пояснила ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підприємцем вона зареєструвалась на період виборчого процесу для надання інформаційних послуг. Після закінчення виборів в липні 2004 року вона подала державному реєстратору заяву про припинення підприємницької діяльності. Реєстратор направив її до податкової інспекції для зняття з податкового обліку. Після надання реєстратору відповідних довідок про зняття її з обліку як приватного підприємця, її повідомили, що дані про неї як приватного підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситись не будуть, так як вона прийняла рішення про припинення підприємницької діяльності. Після цього вона вважала, що вчинила всі необхідні дії для припинення підприємницької діяльності та більше не являється субєктом підприємницької діяльності. Під час її перебування на обліку в центрі зайнятості, в липні 2013 року її повідомили, що за їх даними вона є зареєстрованою приватним підприємцем та запропонували надати довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про те, що вона не зареєстрована приватним підприємцем. Відповідна довідка нею була надана, але працівники центру зайнятості стверджували, що вона зареєстрована приватним підприємцем і повинна припинити підприємницьку діяльність з внесенням цих відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У звязку з чим вона повторно звернулась до державного реєстратора та він вніс дані про припинення її підприємницької діяльності за власним рішенням.

За повідомленням Охтирської ОДПІ ОСОБА_3 перебувала на податковому обліку як фізична особа підприємець з 10.02.2004 року по 23.11.2004 року. 13.07.2004 року ОСОБА_3 подала заяву до Охтирської ОДПІ про зняття з обліку за формою № 8 ОПП. Після здійснення процедури реєстрації припинення підприємницької діяльності, 23.11.2004 року ОСОБА_3 була знята з податкового обліку, про що їй була видана довідка про зняття з обліку за ф. 12 ОПП № 13552 (а. с. 146).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (в редакції, яка діяла на липень 2013 року) відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді: витягу з Єдиного державного реєстру; довідки про наявність або відсутність в Єдиному державному реєстрі інформації, яка запитується.

24 липня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області видано довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що в реєстрі записів про проведення реєстраційних дій щодо ОСОБА_3 не знайдено (а. с. 20).

У витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.02.2014 року щодо ОСОБА_3 в розділі «Дата та номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця» зазначено: «22.12.2003, відомості відсутні» (а. с. 18-19). Згідно даного витягу 30.07.2013 року до реєстру включено дані про фізичну особу підприємця з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним, а також внесено рішення фізичної особи підприємця про припинення підприємницької діяльності. 04.11.2013 року внесено відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем за її рішенням (а. с. 18-19).

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 в 2004 році вчинила необхідні дії для припинення підприємницької діяльності, що підтверджується повідомленням Охтирської ОДПІ. Відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003 року реєстраційну картку вона державному реєстратору не подавала, заміна раніше виданого їй свідоцтва про державну реєстрацію на свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка фізичною особою підприємцем не проводилась та відповідні дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, стосовно неї не вносились, про що свідчить довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24 липня 2013 року та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.02.2014 року.

В акті № 47 від 17 вересня 2013 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з посиланням на витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12.09.2013 року зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з 22.12.2003 року. В той же час згідно витягу від 19.04.2014 року дані про неї як приватного підприємця були включені до Єдиного державного реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 30.07.2013 року з відмітками, що відомості про неї у реєстрі відсутні, свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним та включення відомостей до реєстру здійснено з метою внесення даних до реєстру про припинення її підприємницької діяльності за власним рішенням, яке фактично відбулося в листопаді 2004 року, що підтверджується повідомленням Охтирської ОДПІ.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про те, що з листопада 2004 року в законний спосіб ОСОБА_3 не мала можливості здійснювати підприємницьку діяльність. Доказів того, що вона таку діяльність здійснювала, не перебуваючи на відповідному обліку в податкових органах і не сплачуючи податки, позивачем суду не надано. Не надано ними і доказів того, що ОСОБА_3 була обізнана про наявність її державної реєстрації, після вчинення нею відповідних дій з припинення підприємницької діяльності та умисно приховала цей факт під час звернення до центру зайнятості для отримання допомоги по безробіттю.

Суд першої інстанції вищенаведених обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Колегія суддів не може погодитись з посиланням суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 07.10.2014 року у справі № 21-408а14, так як її постановлено у справі з іншими фактичними обставинами, а саме: в ній відповідач був зареєстрований як ФОП 31 березня 2005 року, тобто відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» з внесенням даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та видачею відповідного свідоцтва.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову Охтирського міськрайонного центру зайнятості про стягнення з ОСОБА_3 отриманої допомоги по безробіттю в сумі 10664,10 гривень за період з 10.12.2008 року по 20.07.2010 року, підлягає скасуванню на підставі п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У звязку з відмовою у задоволенні позову підлягає скасуванню і рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача і понесених ними судових витрат по сплаті судового збору в сумі 790,30 грн.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. п. 3,4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міскрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь Охтирського міськрайонного центру зайнятості отриманої допомоги по безробіттю в сумі 10664,10 гривень за період з 10.12.2008 року по 20.07.2010 року, а також судового збору в сумі 790,30 гривень та відмовити у задоволенні цих вимог Охтирського міськрайонного центру зайнятості.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -