РІШЕННЯ

Іменем України

05.12.2016 рокуФранківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Гулієвої М.І.

при секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЛКП»Навколо базару»,3 особи Франківської райадміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що у зв»язку з необхідністю догляду за матір»ю,проживає у АДРЕСА_1/16.20.02.16р.повертаючись додому близько 18.30 отримала травму-закритий звих кісток лівого передпліччя з відривом вінцевого паростка лівої ліктєвої кістки,внаслідок неналежного виконання своїх обов»язків ЛКП»Навколо базару»,яке не здійснює прибирання прибудинкової території.Коли на вулиці дощ,до під»їзду неможливо підійти,оскільки, дорога-це ями ,заповнені водою і болотом.Єдиною змогою потрапити до входу в будинок є вузька доріжка під будинком.На цій доріжці знаходилась цементна споруда,з якої в різні боки стирчала арматура.Йдучи додому вечером вона зачепилась за вказану арматуру,впала і отримала травму.Через декілька днів після її звернень щодо неприбирання прибудинкової території ця споруда була перенесена з доріжки на дитячий майданчик.В результаті травми вона понесла витрати на придбання ліків і проведення процедур на суму 3930грн.,зазнала моральних і фізичних страждань, моральна шкода полягає у переживаннях щодо ушкодження здоров»я,порушенні нормальних життєвих зв»язків,потребує тривалої реабілітації і лікування.Просить стягнути 3930грн.матеріальної шкоди та 15000грн.моральної шкоди.

В подальшому позивачка неодноразово збільшувала позовні вимоги щодо матеріальної шкоди, згідно заяви від 18.11.16р.просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 5537,74грн.,у зв»язку з лікуванням та витратами на проїзд.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Дала аналогічні пояснення, просить позов задоволити.Крім того,доповнила,що внаслідок отриманої травми вона не володіла рукою та не могла нічого самостійно робити,у зв»язку з чим їй 2 місяці допомагала жінка,якій вона сплатила 2000грн.Вона не має пенсійного посвідчення,за місцем проживання користується карткою киянина,тому у м.Львові оплачувала проїзд у громадському транспорті та несла відповідні витрати.У зв»язку з травмою приймала знеболюючі і заспокійливі ліки, перенесла нервовий стрес, що негативно вплинуло на загальний стан здоров»я- піднявся артеріальний тиск,не могла спати та вимушена була звертатись за медичною допомогою.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили,що будинок по АДРЕСА_1 на балансі ЛКП»Навколо базару «перебуває з 2012р. Технічної документації на цей будинок ЛКП не передано,лише прибиральну площу,межі прибудинкової території чітко не визначені.Біля даного будинку не передбачено ні тротуару,ні пішохідної доріжки.Місце,де впала позивачка ,не відноситься до прибудинкової території,тому ЛКП його не утримує. Ремонт доріг не входить в обов»язки ЛКП.Прибудинкова територія була прибрана,підходи до будинку та відмостки у задовільному технічному стані.Цементну брилу,яка закривала люк,після звернення позивачки на «гарячу лінію» вони забрали з проїжджої частини міжбудинкової дороги,ніякої арматури на ній не було.Ніхто з мешканців будинку не звертався,що ця брила їм перешкоджає.Просять у задоволенні позову відмовити,так як відсутні докази,що позивачка отримала травму на прибудинковій території,що обслуговується ЛКП»Навколо базару«.

Представник 3 особи в судове засідання не з»явився ,про причини неявки суд не повідомив,хоч належно увідомлений про час та місце слухання справи.Суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності ,згідно ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорення.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як встановлено судом, позивачка здійснювала догляд за своєю престарілою матір»ю,що була інвалідом 1 групи та проживала з нею за адресою-АДРЕСА_1.

ОСОБА_4,повертаючись додому, зачепившись за арматуру,яка стирчала з цементного люка,що знаходився на відмостку біля будинку АДРЕСА_1, впала та отримала травму-закритий звих кісток лівого передпліччя з відривом вінцевого паростка лівої ліктєвої кістки,що вбачається з довідки трампункту від 20.02.2016р.

З приводу зазначеного позивачка 24.02.16р. зверталась на «гарячу лінію міста» та у Франківську райадміністрацію,вказуючи на неналежний стан прибудинкової території, що стверджено копією заяви від 18.03.16р.та повідомленням адміністративно-господарського відділення Львівської міської ради від 04.07.16р. .

Свідок ОСОБА_5пояснив,що 20.02.16р.вечером він йшов по АДРЕСА_1почув крик про допомогу,підійшов,побачив позивачку ,яка лежала біля будинку на бетонній плиті,з якої виходила арматура ,допоміг їй встати та довів до під»їзду.У позивачки була травма руки.

Свідок ОСОБА_6.у судовому засіданні пояснила,що після травми руки позивачка не могла самостійно нічого робити по дому,а у неї на утриманні була престаріла матір,яку вона доглядала.На прохання позивачки вона 2 місяці готувала їм їсти,за що ОСОБА_1заплатила їй 2000грн.

Свідок ОСОБА_8.пояснила,що вона є сусідкою позивачки,яка останній рік жила на АДРЕСА_1,доглядаючи за хворою мамою.У лютому 2016р. Позивачка їй розповіла,що зачепилась за люк,який є на стежці,що веде до під»їзду,впала і зламала руку.Цей цементний люк дійсно дуже давно лежить на стежці,його неможливо обійти, вона також один раз впала,зачепившись за нього.Вона дзвонила з цього приводу на «гарячу лінію».Після випадку з позивачкою,його хтось переніс до гаражів.

Суд надає віри даним поясненням, так як вони нічим не спростовані, стверджені іншими доказами, зібраними по справі.

Згідно повідомлення КП ЛОР Львівська станція швидкої медичної допомоги №174 від 22.06.16р.,20.02.16р.о 18.06 зафіксовано виїзд швидкої медичної допомоги за адресою-АДРЕСА_1 для надання невідкладної медичної допомоги ОСОБА_1,лікарем встановлено діагноз:закритий перелом кісток лівого ліктьового суглобу.

Як вбачається з довідки з трампункту від 20.02.16р.,ОСОБА_1зверталась у трампункт з приводу закритого звиху кісток лівого передпліччя з відривом вінцевого паростка лівої ліктьової кістки,звих усунено,накладено гіпсову лангету та з 22.02.16р.скеровано в поліклініку за місцем проживання для подальшого лікування.

В результаті отриманої травми,позивачка отримувала медикаментозне лікування,магнітотерапію, масаж,що вбачається з медичної картки ОСОБА_1,яка оглянена в судовому засіданні.

Згідно чеків на придбання ліків після отриманої травми,позивачкою витрачено 2040,66грн.

Як вбачається з квитанції від 29.03.16р.за хімчистку спідниці та берета,ОСОБА_1сплатила 105грн.

Згідно товарних чеків від 24.03.16р,4.04.16р,11.04.16р.,18.05.16р. позивачкою сплачено за ксерокопію документів 12,5грн.

Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Судом встановлено,що ОСОБА_1.з 02.06.16р.по 15.06.16р.проходила стаціонарне лікування у неврологічному відділенні лікарні для вчених НАН УКраїни з приводу дисциркуляторної енцефалопатії 2 ступеня та у зв»язку з цим їй призначалось медикаментозне лікування.

Однак,враховуючи недоведеність причинно-наслідкового зв»язку між травмою та зазначеним захворюванням,суд приходить до висновку,що заявлені позовні вимоги в частині стягнення коштів за придбання ліків,призначених під час стаціонарного лікування ,до задоволення не підлягають.

Не підлягають до задоволення також вимоги щодо стягнення коштів за придбання продуктів харчування від 7.06.16р.,11.06.16р.,9.06.16р.,12.06.16р.,13.06.16р.,оскільки,під час перебування на стаціонарному лікуванні пацієнт забезпечується безкоштовним харчуванням,а доказів необхідності посиленого харчування позивачкою не надано.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів у підтвердження своїх заперечень.

Суд не бере до уваги акт від 10.10.16р.,складений комісією ЛКП»Навколо базару» про те,що прибирання прибудинкової території здійснюється вчасно та якісно,мешканці будинку не мають претензій до роботи двірника,так як даний акт не має відношення до періоду,в який позивачка отримала травму.Крім того, акт підписаний лише 3-ма мешканцями,що не уповноважені висловлювати думку інших мешканців багатоквартирного будинку.

Лист Франківської райадміністрації про те,що відрізок дороги біля будинку АДРЕСА_2 на балансі районної адміністрації не перебуває,суд не бере до уваги як неналежний доказ,оскільки, позивачка отримала травму біля будинку АДРЕСА_1

Довідка ЛКП»Навколо базару» від 11.10.16р.№251 про те,що місце,на якому ОСОБА_1отримала пошкодження, на балансі ЛКП не перебуває та до прибудинкової території не належить, спростована поясненнями позивачки,свідків та представника відповідача ОСОБА_7,даними в судовому засіданні.

Окрім цього,визначення прибудинкової території дано у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, а саме- прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Пунктом 3.5 даних Правил передбачено обов»язок здійснення прибирання прибудинкової території виконавцем послуг.

Особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками ,в силу ст.22 ЦК України, є витрати,яких особа зазнала у зв"язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки),доходи,які особа могла б реально отримати за звичайних обставин,якби її право не було порушене(упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода , завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як вбачається із ст.13 Закону України»Про житлово -комунальні послуги» ,залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст.20 Закону України»Про житлово комунальні послуги»,споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що заподіяння шкоди здоров»ю позивачки мало місце з вини відповідача,у зв»язку з неналежним наданням послуг щодо прибирання прибудинкової території.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи,а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.1167 ЦК України,моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями ,діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в сумі 4158,16грн.заподіяної матеріальної шкоди,що стверджено наданими квитанціями на виготовлення ксерокопій на суму 12,5грн., чеками на придбання ліків у сумі 2040,66грн., хімчистку-105грн., оплатою ОСОБА_6за надання послуг в сумі 2000грн.,що встановлено в судовому засіданні та 3000грн.моральної шкоди,при цьому суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивачки,неможливість здійснення нею догляду за своєю престарілою хворою матір»ю,вимушену зміну способу життя, ступінь вини відповідача,а також вимоги розумності і справедливості.

Позовні вимоги щодо стягнення оплати проїзних квитків у міському транспорті м.Львова до задоволення не підлягають,оскільки,з них не вбачається дата проїзду та позивачкою не доведено,що поїздки зазначеним транспортом здійснено у зв»язку із отриманою травмою чи пов»язані з явкою до суду.

Крім того,позивачкою заявлено вимоги про відшкодування коштів ,пов»язаних з прибуттям до суду,а саме- коштів на оплату залізничних квитків за 30.05.16р.в сумі121,78грн.,за 30.08.16р.в сумі 137,41грн.,11.10.16р.в сумі 108,41грн.та 25.10.16р.в сумі 104,33грн.Слід зазначити,що 30.05.16р.позивачка в судове засідання не викликалась- після постановлення 19.05.16р.заочного рішення,заява про його перегляд була подана 27.05.16р.,ухвалою від 30.05.16р.залишена без руху, а розгляд даної заяви в судовому засіданні призначено на 06.07.16р.Отже, вимога про відшкодування коштів за проїзд 30.05.16р.до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.79 ч.1,3 ЦПК України,витрати,пов»язані з явкою до суду, відносяться до судових витрат.

Виходячи з положень ст.88ч.1 ЦПК України , в користь позивачки слід стягнути 287,12грн.вказаних судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам (4158,16грн.х100/5065,41грн.=82% задоволених вимогх350,15/100).

Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,2грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,169,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ЛКП »Навколо базару» в користь ОСОБА_1 4495,81грн. заподіяної матеріальної шкоди та 3000грн.моральної шкоди, а всього- 7 495( сім тисяч чотириста дев»яносто п»ять)грн.81коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Стягнути з ЛКП»Навколо базару» судовий збір в дохід держави в сумі 551,2грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду ЛЬвівської області

протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Гулієва