Справа № 489/3692/16-ц
Номер провадження 2/489/2109/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

встановив

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач чинить позивачу всілякі перешкоди у спілкуванні з дитиною. Зазначає, що вжив всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні доньки та відповідач порушує права позивача як батька.

Позивач просив суд зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати учать у вихованні та вільному спілкуванні з донькою; визнати наступні способи участі позивача у вихованні доньки: побачення три рази на тиждень - з понеділка по п'ятницю з 17.00 год. по 21.00, у визначених позивачем місцях, або за його місцем проживання, або за місцем проживання батьків позивача (м. Миколаїв, вул. Єсеніна, 34/3); побачення у вихідні дні двічі на місяць по два дні, з вечора п'ятниці по обідній час неділі, у визначених позивачем місцях або за місцем проживання позивача або його батьків (м. Миколаїв, вул. Єсеніна, 34/3); у зв'язку із наявністю за місцем проживання позивача кімнати доньки, оснащеної всім необхідним для повноцінного проживання, встановити обов'язок відповідача не чинити перешкод у намірах позивача брати дитину до себе, в тому числі з ночівлею, за місцем її попереднього проживання (АДРЕСА_1); спільний відпочинок: за вибором позивача не менше половини кількості днів канікул (осінніх, зимових, весінніх, літніх) дитина проводить з позивачем в місцях, визначених на вибір позивача в межах України (або за кордоном з виїздом дитини у встановленому чинним законодавством порядку); необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; в день побачення позивача з донькою, позивач або його батьки мають право забирати доньку з дому/школи особисто. Просив суд зобов'язати відповідача за день або в день зустрічі позивача з донькою надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, невідкладно повідомити про це позивача особисто в день настання таких обставин.

29.09.2016 до суду від відповідача надійшло заперечення. Вказала, що ні вона, на її мати позивачу перешкод у спілкування з дитиною не чинять.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні частково заперечувала проти позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП №111691 позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Стаття 159 СК України передбачає можливість вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, однак суд розглядає спір, тобто тоді коли одна із сторін не погоджується з обов'язковим для виконання рішенням органу опіки та піклування і просить суд визначити участь по іншому аніж вирішив орган опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим і не потребує підтвердження судовим рішенням.

Стаття 15 ЦПК України вказує, що суди розглядають справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, тобто спори між фізичними та/або юридичними особами та/або державою.

Як встановлено судом, сторони не зверталися до органу опіки та піклування для отримання рішення про способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Тому у суду відсутні підстави для вирішення позову у відповідності до ст. 159 СК України.

Суд роз'яснює, що батько або мати у разі спору повинні були звернутися з заявою до органу опіки та піклування про винесення рішення, яким встановлюється участь, того з батьків, хто проживає окремо від дитини, у вихованні дитини.

Суд не повинен перебирати на себе повноваження інших органів держави, а розглядає справи у випадку наявності спору і неможливості захистити порушене право в інший встановлений законом спосіб.

І тільки після цього, у разі не згоди з вище вказаним рішенням, звертатись до суду. Тобто законодавцем передбачена така послідовність дій щодо захисту порушеного (невизнаного) права особи, яка не була дотримана позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимог належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв