Провадження №: 6/752/183/16
УХВАЛА

17.06.2016 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П., з участю секретаря Литвиненко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець Голосіївського РУЮ в м. Києві звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов»язань, покладених на нього рішеннями суду. У поданні посилається на те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження був визначений строк для добровільного виконання рішення суду, проте боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань за рішенням суду. За таких обставин, виконання рішення суду, що набрало законної сили, значно ускладнено та існує велика ймовірність ухилення боржника від його виконання.

В судовому засіданні представник стягувача підтримав подання державного виконавця та просив його задовольнити.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, однак їх неявка не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, ОСОБА_3 є боржником за виконавчим листом № 752/19514/14-ц, провадження № 2/752/2023/15, виданого 17.03.2015 року Голосіївським райсудом м. Києва на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно імпортний банк», боргу в сумі 149401,93 грн. та судового збору у розмірі 1494,02 грн. Станом на теперішній час рішення суду не виконано.

Розділом VI ЦПК України, зокрема, ч.1 ст. 377-1 ЦПК України регулюється порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа і доданих до нього матеріалів, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_2, які свідчать про ухилення від виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2015, а також те, що має реальний майновий стан боржника, відображений у відповідях реєстраційних органів, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 свідомо та умисно ухиляється від виконання, покладених на нього судовим рішенням, зобов'язань.

Виходячи з викладеного, подання не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтями 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», ст. 377-1 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: