УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Єрмолко Світлана Миколаївна, на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Єрмолко С.М.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва було видано виконавчий лист №2/759/2684/15 від 25.12.2015 про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 58578,38 грн.

Вказувала, що на підставі заяви стягувача державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києва Єрмолко С.М. 29.02.2016 було винесено постанову про виконавче провадження, яку вона отримала лише 15.04.2016.

Також зазначала, що 29.02.2016 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Вважала, що державним виконавцем порушені вимоги ст.ст. 6, 12, 40, 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, що обсяг арештованого майна перевищує загальній розмір заборгованості боржника. Крім того позбавив боржника права запропонувати ті види майна чи предметів, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення, та добровільно виконати рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року скаргу залишено без задоволення.

Справа № 759/5899/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8882/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначала, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, проте з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державний виконавець винесла постанову через 19 робочих днів після надходження заяви стягувача.

Крім того, державний виконавець, всупереч вимогам Закону, несвоєчасно направила копію постанови, в результаті чого ОСОБА_1 отримала її через 45 днів.

Вказувала, що виконавчим листом не передбачено стягнення майна ОСОБА_1, а лише стягнення грошових коштів у сумі 58 578, 38 грн., відтак державний виконавець Єрмолко С.М. була зобов'язана відмовити у задоволенні заяви в частині накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно боржника.

Звернула увагу,що з 2015 року вона проводила переговори із стягувачем про укладення мирової угоди з метою добровільного виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, просила ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

В судовому засіданні представник заявника просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення представника заявника, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2/759/2684/15 від 25.12.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 58578,38 грн. (а.с.6-7).

Державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києва Єрмолко С.М. 29.02.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 24-25)

29.02.2016 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 8-9).

31.03.2016 вказаним державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника (а.с. 10-11).

Відповідно до супровідного листа державним виконавцем направлено на адресу боржника копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 23,26).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику із запізненням, проте, з часу отримання боржником виконавчих документів, останній не звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві із заявою про відкладення виконавчих дій та заявою про обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження у порядку ст. ст. 35, 37 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак боржник та її представник не скористалися правами, передбаченими ст. ст. 35,37 Закону України «Про виконавче провадження», та у судовому засіданні повідомили суд про свідоме невиконання рішення Святошинського районного суду м. Києва 17.06.2015.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Як встановлено судом першої інстанції, постанова про відкриття виконавчого провадження по ВП№№50322469 була та отримана боржником 15.04.2016. Разом з тим, доказів несвоєчасного направлення вказаної постанови саме державним виконавцем суду не надано.

Згідно ч. ч. 6, 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Матеріали справи не містять відомостей щодо звернення боржника до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві із заявою про відкладення виконавчих дій в порядку ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», що також було підтверджено представником боржника в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що всупереч твердженням представника боржника щодо порушень прав ОСОБА_1, остання не була позбавлена можливості звернутися до державного виконавця щодо продовження строку на виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом були встановлені порушення з боку державного виконавця, проте у задоволенні скарги було відмовлено, колегією суддів відхиляються, оскільки несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для її скасування.

Посилання представника боржника на положення ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема на те, що державний виконавець мала відмовити стягувачу у задоволенні заяви в частині накладення арешту на майно, оскільки вказаним положенням передбачена можливість накладення арешту на майно у разі відкриття провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди, тобто стягнення грошових коштів з боржника, що за своєю суттю є тотожнім поняттям майновому стягненню.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що немає достатніх правових підстав для задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не спростовують, не впливають на правильність постановленої судом ухвали і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути підставою для її скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: