Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1389/16-ц
Номер провадження: 2/511/655/16
24 листопада 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Теренчук Ж. В.,
при секретарі Ніколас С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Про ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно,
В червні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Про ОСОБА_1» (надалі ПАТ "ПроКредит Банк", «Банк») звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2), ОСОБА_4 (відповідач 3), в якій просять стягнути з них на їх користь заборгованість за рамковою угодою №823 від 25.01.2008 року в розмірі 249297,54 грн та в рахунок часткового погашення заборгованості, звернути стягнення на предмет застави: легковий універсал марки MITSUBISHI модель PAJERO SPORT 3.0, 2008 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на підставі висновку про експертну оцінку предмету застави, підготовленого субєктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, причини неявки суду не вказали, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідачі викликались поштою рекомендованими листами із повідомленням за адресою їх місць проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, тобто про час та місце слухання справи відповідачі повідомлені належним чином. (а.с.62,63,64,73,74,79,80,81).
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача.
В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, перевіривши законність заявлених вимог, приходить до висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що між AT «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №823 від 25.01.2008 року, згідно п.2.1. якої ОСОБА_1 на підставі угоди зобовязався здійснити кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобовязався належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобовязань, а також належно виконувати усі інші зобовязання, передбачені угодою та кредитними договорами.(а.с.8-11)
Згідно п.7 Кредитного договору, даний договір є невід"ємною частиною рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього договору.
Згідно додатку №1 до договору від 25.01.2008 року сторонами було узгоджено графік погашення кредиту і Додатком №1 в редакції від 15.07.2010 року було фактично подовжено термін дії кредитного договору до 24.01.2014 року, тобто цим додатком було встановлено час виплати останнього платежу по кредитному Договору. (а.с.12)
Факт видачі кредиту за кредитним договором підтверджується випискою з рахунку відповідача 1.(а.с.23)
В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за Рамковою угодою та укладеним на її підставі кредитним договором, між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 було укладено договори поруки №823-ДП1 від 25.01.2008 року.
В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за Рамковою угодою та укладеним на її підставі кредитним договором, між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №FIL.136989-ДП1 від 24.12.2013 року.
Відповідно до умов рамкової угоди (п.2.1. та п. 9.2.2.) ОСОБА_2 як позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному кредитними договорами.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (от. 526 ЦК України).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості.
Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 4.2. рамкової угоди, проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.
Відповідно до п. 4.4. рамкової угоди, у випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення. Судом встановлено, що ОСОБА_2 в установлений строк кредит не повернув, чим порушив умови Рамкової угоди та Кредитного договору, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Тому сума заборгованості, яку просить стягнути ОСОБА_1 з відповідачів на їх користь заявлена у розмірі 249297,57 грн.
Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.
Згідно до умов договору поруки (п.2.1.), поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Договором поруки, яким забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_2 не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя, а отже ОСОБА_2 і кожен із поручителів відповідає перед AT «ПроКредит Банк», як солідарний із позичальником боржник. Це зумовлено тим, що із кожним із поручителів був укладений окремий договір поруки, а отже кожен із поручителів є солідарним боржника виключно разом із позичальником, проте поручителі не є солідарними боржниками один із одним.
Отже, AT «ПроКредит Банк» набув права вимагати стягнення заборгованості у повному обсязі з кожного з поручителів, як солідарного із позичальником боржника.
Тому з відповідачів в солідарному порядку належить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 249297,54 грн.
Щодо позовних вимог Банку стосовно звернення стягнення за заставне майно, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на забезпечення зобовязань позичальника, що виникають із рамкової угоди, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна №823-Д31 від 25.01.2008 року. Згідно п. 2.1 та п. 2.2 договору застави, в забезпечення виконання кредитного договору в заставу до AT «ПроКредит Банк» було передано легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель PAJERO SPORT 3.0, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) JMBORK9608J000160, реєстраційний №ВН 01 04 ВО.
Даний автомобіль належить на праві власності позичальнику ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 106317, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 24.01.2008 року.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України.
Таким чином одночасне предявлення позовних вимог до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення за заставне майно, якщо позичальник та заставодавець одна і та ж сама особа, забороняється.
Оскільки судом задоволено вимоги щодо стягнення з позичальника та поручителів кредитної заборгованості на користь банку, то вимоги щодо звернення стягнення на заставне майно, а саме на транспортний засіб позичальника ОСОБА_2 задоволенню не підлягають і в цій частині позову належить відмовити.
Враховуючи, що позовні вимоги Банку задоволені, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідачів.
На підставі ст.ст.530, 551, 554, 590, 611, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-214, 215, 218,224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ж. В. Теренчук