Дата документу 08.11.2016
Справа № 334/5602/16-ц
Провадження № 2/334/2958/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі Гопка Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

встановив :

У вересні 2016 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказавши що з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2011 року. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач по справі. З серпня 2015 року позивачка вимушена була разом з сином покинути місце їхнього сумісного мешкання через агресивну поведінку відповідача. Спочатку відповідач добровільно надавав кошти на утримання дитини, але не у повному обсязі та не регулярно, а згодом припинив взагалі приймати участь по утриманню їхньої спільної дитини, у звязку з чим, позивачка змушена була звернутися до суду з відповідним позовом.

У судове засідання сторони не з» явилися, але надали суду письмові заяви про слухання справи без їх особистої участі та ухвалити рішення на підставі наданих суду письмових доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані у судовому засіданні письмові докази , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав::

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторонни у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2 з 2011 року. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач по справі. З серпня 2015 року позивачка вимушена була разом з сином покинути місце їхнього сумісного мешкання через агресивну поведінку відповідача.

Така поведінка на думку позивачки стала наслідком перенесеної відповідачем у 2002 році ЧМТ. Також, у судовому засіданні було доведено, що відповідач є інвалідом третьої робочої групи, він отримує пенсію у розмірі 2100 гривень, а також має додаткових дохід. Інших осіб на утриманні відповідач не має.

Таким чином встановлено, та не заперечується відповідачем, що він має можливість утримувати свою дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституція України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

За приписами ст..181 СК України, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері або батька або у твердій грошовій сумі.

У судовому засіданні позивачка наполягала на стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

За положеннями ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У судовому засіданні було доведено, що відповідач є інвалідом третьої робочої групи, він отримує пенсію у розмірі 2100 гривень, а також має додаткових дохід. Інших осіб на утриманні відповідач не має. Також, суд взяв до уваги, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина за рішенням суду у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Підтвердження викладених у позові обставин, їх доведеність та обґрунтованість, дозволяють суду задовольнити вимоги позивача, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 10,16,58, 60,64, 212,213 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.