Справа № 297/2870/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Косонської сільської ради Берегівського району про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до виконавчого комітету Косонської сільської ради Берегівського району про визнання права власності в порядку спадкування на одноквартирний (садибний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_2, яка до своєї смерті проживала у вказаному будинку. Після смерті бабусі відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якої входить спірний будинок. Померла ОСОБА_2 успадкувала будинок після смерті своєї матері ОСОБА_3, здійснила переобладнання будинку та добудувала його. На випадок смерті ОСОБА_2 заповітного розпорядження не залишила, тому, як спадкоємець першої черги за законом, батько позивача ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину за померлою ОСОБА_2, однак не звернувся до нотаріальної контори ля оформлення права на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_4, спадкоємцем першої черги за законом після смерті якого є позивач. Оскільки позивач постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_4, то вона фактично прийняла спадщину. Однак, оскільки вищевказаний житловий будинок не зареєстрований, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подала до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує (а. с. 31).

Представник відповідача виконавчого комітету Косонської сільської ради Берегівського району в судове засідання також не з'явився. Через канцелярію суду надійшла заява від виконкому, згідно якої просить справу розглянути без участі їх представника. Також зазначив, що виконком позовні вимоги визнає та просить задоволити (а. с. 32).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.1982 року, ОСОБА_2 була єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 (а. с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва № 332 від 21.09.1991 року про право особистої власності на жилий будинок, ОСОБА_2 була власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (а. с. 12).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Син ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що підтверджується копією запису акта про народження № 47 (а. с. 30), помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 14).

Як вбачається з заяви, поданої позивачем приватному нотаріусу Берегівського районного нотаріального округу від 09.03.2016 року, позивач прийняла спадщину за померлим батьком ОСОБА_4, проживаючи з ним за однією адресою згідно п. 3 ст. 1268 ЦК України (а. с. 15).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги за померлим ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 (а. с. 28).

Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Листом приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу від 14.11.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що відсутні документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок (а. с. 24).

Так, згідно довідки КП «Берегівське БТІ Берегівської РР» №197 від 05.05.2016 року, одноквартирний (садибний) житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстрований. При інвентаризації станом на 19.04.2016 року встановлено самочинно побудований сарай та броварню (а. с. 23).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію житлових будинків, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1261 ЦК України, ст. ст. 57-60, 212-214, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на одноквартирний (садибний) житловий будинок загальною площею 40,1 кв.м., з яких 28,8 кв.м. житлової площі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, - в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя Фейір О. О.