Справа № 347/1941/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі :

головуючої - судді : Крилюк М.І.,

народних засідателів: Вепрук І.І., Гладун Д.Р.,

секретаря: Терлюжак Н.П.,

адвоката: Васютин М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, зацікавлені особи: служба у справах дітей Косівської районної державної адміністрації, Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня, ОСОБА_4 про усиновлення малолітньої дитини, яка позбавлена батьківського піклування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зацікавлені особи: служба у справах дітей Косівської районної державної адміністрації, Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня, ОСОБА_4 звернулися до суду із заявою про усиновлення малолітньої дитини, яка позбавлена батьківського піклування.

В судовому засіданні заявники та їх представник заяву підтримали та пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають намір усиновити малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., яка позбавлена батьківського піклування, оскільки була покинута у пологовому будинку матір»ю ОСОБА_6, 1986р.н., яка визнана недієздатною. Батько дитини ОСОБА_4 дає згоду на усиновлення його дитини. Також зазначили, що стан їх здоров»я, матеріальне становище їх сім»ї дозволяє бути усиновлювачами дитини та відповідає її інтересам. Вважають, що вони мають все необхідне для забезпечення стабільних та гармонійних умовж життя та розвитку дитини. Просять заяву задоволити.

Представники служби у справах дітей Косівської районної державної адміністрації підтримав висновок про доцільність усиновлення та відповідність її інтересам малолітньої ОСОБА_5

Представник Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні в судове засідання не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та проти задоволення позовних вимог не заперечує.

ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі та не заперечує щодо усиновлення дитини.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідка вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України зазначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст.207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Частинами 1,3 ст.211 СК України передбачено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п'ятій та шостій цієї статті.

Як встановлено в судовому засіданні заявники ОСОБА_2, 1992р.н та ОСОБА_3.1988р.н. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2011р., що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1.

Статтею 215 СК України передбачений облік осіб, які бажають усиновити дитину. А тому, у відповідності до вимог даного закону подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 22.02.2016р. звернулися до служби у справах дітей Косівської РДА з заявою про бажання усиновити дитину та взяти їх на облік, як кандидатів в усиновлювачі.

Відповідно до наказу служби у справах дітей від 29.02.2016р. заявників поставлено на облік, як таких, що бажають усиновити дитину.

Згідно висновку служби у справах дітей від 29.02.2016р., останні підтвердили право і можливість подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бути усиновлювачами.

Відповідно до ст. 209 СК України дитина, покинута в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати з них батьки, інші родичі, може бути усиновлена після досягнення нею двомісячного віку.

Як стверджується актом закладу охорони здоров»я та органу внутрішніх справ України від ІНФОРМАЦІЯ_1. батьки відмовилися забрати дитину ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. з полового відділення Косівської ЦРЛ.

Частинами 1,3,5 статті 217 СК України передбачено, що усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 від 06.09.2016р., зареєстрованої в реєстрі за №413 батько дитини дає згоду на усиновлення дочки. Згода батька на усиновлення дитини також підтверджується його заявою від 25.11.2016р. в якій зазначено, що він не заперечує щодо усиновлення дитини.

Пунктом 3ч.1 ст.219 СК України зазначено, що усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони визнані недієздатними.

Як встановлено в судовому засіданні мати дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. рішенням Косівського районного суду від 14.04.2008р. визнана недієздатною.

Згідно розпорядження Косівської РДА від 07.09.2016р. вбачається, що Косівська РДА беручи до уваги акт закладу охорони здоров»я та органу внутрішніх справ України від ІНФОРМАЦІЯ_1., відмову матері ОСОБА_6 забрати дитину з пологового відділення, заяву батька про згоду на усиновлення дочки винесла розпорядження, яким зобов»язала службу у справах дітей вжити заходів щодо реєстрації новонародженої дитини, її подальшого влаштування та утримання, а Косівському районному відділу ДРАЦС - зареєструвати дитину.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 стверджується, що Косівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області проведено державну реєстрацію народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., про що 08.09.2016р. складено відповідний актовий запис №158.

Згідно розпорядження Косівської РДА від 07.10.2016р. малолітній ОСОБА_5 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, як це передбачено вимогами ст.214 СК України.

Долучений до матеріалів справи акт свідчить про те, що 26.10.2016р. подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особисто познайомилися з дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Знайомство відбулося в присутності представника служби у справах дітей та головного лікаря Івано-Франківської ОДЛ.

Згідно ч.1ст.208 СК України усиновленою може бути дитина. В Статті 6 цього Кодексу зазначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття . Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років . Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ч.1,3 ст.218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв'язку з віком або станом здоров'я не усвідомлює факту усиновлення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. вважається малолітньою дитиною, оскільки їй не виповнилося ще й чотири місяці, а тому оскільки вона не усвідомлює факту усиновлення, то воно проводиться без її згоди.

Згідно ст.224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину;3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення;4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною;5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів ОСОБА_3 являється інвалідом ІІ групи з дитинства, вроджена вада серця та отримує соціальну пенсію. Проте, згідно висновку про стан її здоров»я від 02.02.2016р. зазначено, що вона може вести догляд за дитиною та бути усиновлювачем.

Також допитаний в судовому засіданні свідок лікар ОСОБА_7 ствердила, що захворювання, яким хворіє заявниця ОСОБА_3 не позбавляє її можливості бути усиновлювачем.

Відповідно до висновку про стан здоров»я ОСОБА_2 від 02.02.2016р. вбачається, що останній здоровий.

Згідно довідки ПП ОСОБА_10 від 01.02.2016р. стверджується, що заявник працює за трудовим договором на міні-пекарні на посаді водія-експедитора та отримує заробітну плату.

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що останні проживають в задовільних матеріально-побутових умовах, атмосфера в сім»ї благоприємна та відчувається велике бажання мати і виховувати дитину. Подружжя проживає в будинку бабусі ОСОБА_8, яка згідно поданої до суду заяви від 03.02.2016р. дає згоду на проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в її будинку з дитиною.

Долучені до матеріалів справи довідки МВС України свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягалися, не знятої чи не погашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають.

Згідно характеристик виданих виконкомом Старокутської сільської ради від 18.01.2016р. та Виженської сільської ради від 13.01.2016р. вбачається, що заявники зарекомендували себе з позитивної сторони, користуються авторитетом серед жителів села, скарг на них до виконкому сільських рад не поступало, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягалися.

Суд, вирішуючи дану справу по суті враховує особу дитини та стан її здоров'я, оскільки згідно висновку про стан здоров»я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 28.09.2016р. дані медичного обстеження відхилені від норми. А тому, в судовому засіданні даний висновок був предметом дослідження та заявники підтвердили, що їм відомо про стан здоров»я дитини і незважаючи на це вони виявили бажання її усиновити.

Висновком Косівської РДА від 27.10.2016р. стверджується, що усиновлення малолітньої ОСОБА_5 доцільне та відповідає інтересам дитини.

Обов'язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема, у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (пункт 3 статті 10), Конвенції про права дитини 1989 року (стаття 3).

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 3 лютого 2009 року № 3-рп/2009 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення частини другої статті 211 Сімейного кодексу України (справа про різницю у віці між усиновлювачем та дитиною), згідно з положеннями Принципу 2 Декларації прав дитини 1959 року при прийнятті з цією метою законів пріоритетним має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини також надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року).

Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення.

15 лютого 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої)».

Вказана Конвенція запроваджує сучасні правові стандарти у сфері усиновлення з метою максимального врахуванням найвищих інтересів дитини.

Відповідно до статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами.

Частиною п'ятою статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що основною і визначальною засадою усиновлення дитини є забезпечення її найвищих інтересів.

Під інтересами дитини суд розуміє необхідність створення для неї сприятливих умов (як матеріального, так і морального характеру) для виховання і всебічного розвитку (у фізичному, психічному, духовному та іншому відношенні), максимально наближених, якщо це можливо, до обстановки, звичної для дитини у втраченій нею сім'ї.

Усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім'ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки (частина шоста статті 24 Закону України «Про охорону дитинства»).

Судом також встановлено, що заявники мають достатній дохід для забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, задовільні житлові умови, матеріально забезпечені, фізично здорові, не мають фізичних недоліків та психічних захворювань, які б перешкоджали усиновленню, перешкод для усиновлення, зазначених у статті 212 Сімейного Кодексу України, не встановлено, батько дитини надав письмову згоду, засвідчену нотаріально, на усиновлення заявниками його малолітньої дочки, мати дитини визнана недієздатною, усиновлення повністю відповідатиме інтересам дитини і дасть можливість забезпечити дитині стабільні та гармонійні умови життя, усиновлення є доцільним і здійснюється в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи вище наведене та виходячи з найвищих інтересів малолітньої дитини, з метою забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, суд вважає за можливе надати дозвілОСОБА_2 та ОСОБА_3 усиновити малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Статтями 229-231 СК України передбачено, що усиновлювачі мають право бути записаним матір'ю, батьком дитини, змінити відомості про місце народження та дату народження дитини, змінити прізвище, ім»я та по батькові особи, яка усиновлена.

Відповідно до ст. 233 даного Кодексу на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.

А тому, враховуючи зазначене, слід зобов"язати Косівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області внести до актового запису №158 від 08.09.2016р. складеного на ОСОБА_5 наступні зміни: батьком дитини вказати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3., громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1; матір»ю дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4., громадянку України, яка проживає в АДРЕСА_1; змінити прізвище дитини з «ОСОБА_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_5»; змінити по-батькові дитини з «ОСОБА_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_5»; змінити дату народження дитини з «ІНФОРМАЦІЯ_1» на «ІНФОРМАЦІЯ_6».

На підставі наведеного ст.51 Конституції України, ст.20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), ст. ст. 6, 207-209, 211, 218-219, 223-224, 230, 233 Сімейного Кодексу України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" , ст. ІНФОРМАЦІЯ_6 Закону України «Про охорону дитинства» , керуючись ст. ст. 213 - 215 ЦПК України , суд ,

в и р і ш и в :

Заяву задоволити.

Усиновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов"язати Косівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області внести до актового запису №158 від 08.09.2016р. складеного на ОСОБА_5 наступні зміни: батьком дитини вказати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3., громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1;

матір»ю дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4., громадянку України, яка проживає в АДРЕСА_1;

змінити прізвище дитини з «ОСОБА_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

змінити по-батькові дитини з «ОСОБА_5» на «ІНФОРМАЦІЯ_5»;

змінити дату народження дитини з «ІНФОРМАЦІЯ_1» на «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Крилюк М.І.

Народні засідателі: Вепрук І.І.

Гладун Д.Р.