Копія Справа № 326/1530/16-цр.
Провадження № 2/326/580/2016
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 листопада 2016 року м. Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Чапланова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_3, звернулися до суду з позовом до Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 31 січня 2014 року помер їх батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьками ОСОБА_4 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

24 червня 2010 року померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкову справу було заведено Приморською державною нотаріальною конторою Запорізької області

ОСОБА_6, як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_5, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а ОСОБА_4 - син померлої, відмовився від спадщини на користь ОСОБА_6

03 травня 2012 року ОСОБА_6 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті 24.06.2010 року ОСОБА_5, на земельну ділянку площею 8,6600 га, розташовану на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №050127 від 14.10.2001 року.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області на вищевказаному Державному акті було зроблено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_6, але подальшу реєстрацію набутого права власності на зазначену земельну ділянку він не встиг здійснити за життя.

02 жовтня 2013 року ОСОБА_6 помер. Єдиним спадкоємцем після його смерті був ОСОБА_4 - син померлого, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину згідно із ч. З ст. 1268 ЦК України. Будь-яких інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6, як за законом, так і за заповітом, немає.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшли дві земельні ділянки площею 8,6600 га кожна, розташовані на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області.

ОСОБА_4 помер 31 січня 2014 року, тобто до спливу шестимісячного строку, встановленого законом, тому свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька він не встиг отримати, та відповідно - спадкове майно, що належало померлому, залишається не оформленим.

Після смерті ОСОБА_4 спадкову справу заведено приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_8

Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_4 є позивачі. Будь-яких інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, як за законом, так і за заповітом, немає.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина та до складу спадкового майна входить: земельна ділянка площею 8,6600 га (кадастровий номер :01:027:0005) та земельна ділянка площею 8,6600 га (кадастровий номер :01:027:0004), які розташовані на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області.

На даний час ця спадщина є не оформленою нотаріально.

Ними були подані приватному нотаріусу Приморського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9 відповідні заяви про прийняття спадщини після померлого батька та про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки, але нотаріусом було відмовлено у видачі таких свідоцтв у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно.

На сьогоднішній день оригінали вказаних Державних актів на право приватної власності на землю відсутні (через їх втрату) та відновити їх неможливо, оскільки діючим законодавством України не передбачено видачу та реєстрацію дублікатів Державних актів на померлих осіб.

Між ними досягнуто згоди стосовно поділу спадщини шляхом набуття у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 8,6600 га (кадастровий номер :01:027:0005), яка розташована на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області, та набуття у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 8,6600 га (кадастровий номер :01:027:0004), яка розташована на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області, але з вищенаведених підстав вони позбавлені такого права на поділ спадщини через нотаріуса.

Отже, право власності спадкоємців на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, оскільки існують перешкоди для поділу спадщини та оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивачі просять визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 8,6600 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:027:0005, що розташована на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті 31.01.2014 року ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 8,6600 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:027:0004, що розташована на території Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом після смерті 31.01.2014 року ОСОБА_4

Разом з позовом позивачами, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_3, подана заява про відстрочення сплати судового збору, яка обґрунтована тим, що на момент подання позову у них відсутні кошти для сплати судового збору, у звязку з чим, просять відстрочити сплату судового збору за подання до суду позовної заяви про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом до ухвалення судового рішення.

Перевіривши доводи заяви позивачів про відстрочення сплати судового збору, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З п. 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Підстави, визначені ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» для відстрочення сплати судового збору, відсутні, оскільки позивачами не додано доказів на підтвердження того, що їх майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ними судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи, що клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає, в зазначеній цивільні справі не може бути відкрите провадження, оскільки позивачами не було сплачено судовий збір за звернення до суду з позовною заявою, як того вимагає законодавство, тому позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, в редакції чинній з 01.11.2011 року, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

01 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VІІІ, який набрав чинності з 01.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору дорівнює - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що на теперішній час складає не менше 551 грн. 20 коп. та не більше 6890 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 цього Закону у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У звязку з поданням вимог майнового характеру позивачі повинні оплатити судовий збір за подання позову відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» пропорційно долі поданих вимог кожним позивачем.

В теперішній час діють наступні реквізити для оплати судового збору: Код , пункт _____ (вказувати пункт таблиці ставок судового збору, за яким визначено розмір судового збору); отримувач коштів УДКСУ у Приморському районі - 22030001; № рахунку 0276; МФО 813015; Код ЄДРПОУ суду - 37306836; КД 22030001 судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

При подачі позовної заяви позивачами не додано до позову квитанцію про сплату судового збору. Тому позивачам необхідно сплатити судовий збір у належному розмірі та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору, якщо їх звільнено від сплати судового збору, то надати документ чим це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Оскільки позовна заява подана з недоліками, їх необхідно усунути, тому позивачам необхідно надати строк для їх усунення, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ними ухвали, залишивши позов без руху.

Керуючись; ст.ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_3, про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Інзівської сільської ради Приморського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачами ухвали.

Залишення позовної заяви без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис ОСОБА_10

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

21.11.2016