АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження по вказаній справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт посилався на те, суд першої інстанції невірно визначив, що даний спір відноситься до компетенції адміністративних судів, оскільки даний спір стосується права власності фізичної особи на кошти, які на думку позивача були отримані безпідставно, тобто цивільного права, на захист якого і звернувся позивач.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Справа № 760/14753/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13687/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що у серпні 2016 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно нарахованих та виплачених коштів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, 02 вересня 2016 року, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження за позовом, оскільки на думку суду даний спір відноситься до адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно положень ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно ст. 15 ЦПК України, Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

2) виключено;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

2. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої цієї статті свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала б право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

У даному ж випадку позов заявлено про стягнення грошових коштів, що стали власністю громадянки ОСОБА_1, і, на думку позивача, були набуті нею безпідставно, що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому даний спір повинен розглядатися судом загальної юрисдикції.

Отже, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Даний висновок узгоджується і з висновком Верховного Суду України, який був висловлений у постанові від 30 березня 2016 року, у справі №6-495цс16.

Таким чином, суд першої інстанції не взяв до уваги викладеного та дійшов помилкового висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому ухвала підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки апелянт просив направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, хоча розгляд справи ще не розпочинався.

Крім того, слід додати, що під час розгляду справи колегією суддів виявлено, що провадження по справі за апеляційною скаргою було відкрито, при цьому апелянтом не було сплачено судового збору за подачу апеляційної скарги.

Як роз'яснено в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008р. «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі виявлення при судовому розгляді справи неповної сплати суми судового збору чи витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи стягнення недоплачених сум проводиться з відповідної особи при ухваленні судового рішення.

Отже, судовий збір за подачу апеляційної скарги з апелянта слід стягнути цією ухвалою.

Згідно п. 1.9 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду юридичною особою становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Враховуючи те, що станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378 грн., апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п.4 ч.2 ст. 307, ст.ст. 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Стягнути з Київського міського центру зайнятості в дохід держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 378 грн. (рахунок № 0010 отримувач коштів УДКС у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві код банку отримувача 820019, призначення платежу: судовий збір).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді