Справа № 309/3709/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого : Власова С.О.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Кондора Р.Ю.

секретарі: Шукаль О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 Нодарі Азізовича, третя особа без самостійних вимог: Ізянська сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Ізянська сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позивач зазначив, що він являється власником будинку 3 «а» по вул. Зарічна в с. Іза. Відповідачі є власниками будинку та земельної ділянки адресою с.Іза, вул.Зарічна, 2 "А", які є його сусідами. Будинок збудований відповідачами на межі їхніх земельних ділянок, що призвело до виникнення конфліктів щодо влаштування відводу атмосферних опадів, грунтових вод із земельної ділянки відповідачів. Стічні води із будинку та дворогосподарства відповідачів попадають у двір позивача. Крім того, відповідачі побудували підпірну стінку на земельній ділянці позивача та забетонували трубу на земельній ділянці позивача.

ОСОБА_1 просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобовязання відповідачів викопати водовідвідну трубу із належної йому земельної ділянки і перенести її на земельну ділянку відповідачів.

Рішенням Хустського районного суду від 2.11.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача в с.Іза вул.Зарічна, 3А, шляхом зобовязання викопати трубу водовідведення із земельної ділянки ОСОБА_1 і перенести її на земельну ділянку ОСОБА_2, ОСОБА_3

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 844 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 Вказують на те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, ухвалив рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права, не взявши до уваги той факт, що позивач надав згоду на будівництво на межі його земельної ділянки належного відповідачам будинку, що дає їм право на встановлення водовідвідних труб. Судом неправильно вирішено питання про розподіл судових витрат.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Однак, їх неявка, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, й обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1Д є власником будинку 3 «а» по вул.Зарічна в с.Іза (том 1 а.с. 225).

ОСОБА_2 є власником будинку та земельної ділянки адресою с.Іза, вул.Зарічна, 2 «а» та є його сусідами(том 1 а.с. 107-111) .

ОСОБА_2, ОСОБА_3 побудували будинок таким чином, що стічні води із їх дворогосподарства попадають у двір позивача.

Між сторонами склалися спірні правовідносини щодо користування земельними ділянками.

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 предявив позов до відповідачів про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15.05.2014 року зобовязано відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача в с.Іза по вул. Зарічна,3 «а», шляхом знесення опорної стінки відповідачів, розташованої на земельній ділянці позивача (том 1 а.с. 4-6).

У квітні 2014 року ОСОБА_2 предявила до ОСОБА_1 позов про встановлення земельного сервітуту.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 5.11.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову про встановлення ОСОБА_2 земельного сервітуту на право постійного користування належною на праві власності ОСОБА_1 частиною земельною ділянкою (том 2 а.с. 25-28).

ОСОБА_1 просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобовязання відповідачів викопати трубу із належної йому земельної ділянки та відвести воду на свою із свого будинку.

Судом першої інстанції з пояснень позивача та відповідачів встановлено, та з наявних в матеріалах справи фото слідує, що відповідачами забетоновано трубу водовідведення із свого дворогосподарства на земельній ділянці ОСОБА_1 (том 1 а.с. 103-106).

Що стосується посилань відповідачів про згоду ОСОБА_1 на будівництво то така надавалась ним лише на місце розташування будинку відповідачів (на межі між земельними ділянками сторін по справі) ( том 1 а.с.129), а не на встановлення та бетонування труб водовідведення на земельній ділянці позивача.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядженням своїм майном (ст.391 ЦК України, 152, 153 Земельного кодексу України.)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право власності позивача є порушеним, а тому відповідачів зобовязано усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача в с.Іза вул.Зарічна,3А, шляхом зобовязання викопати трубу водовідведення із дворогосподарства із земельної ділянки ОСОБА_1 і перенести її належну ОСОБА_2 земельну ділянку.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині рішення є законним та обґрунтованим.

Що стосується стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 844 грн., то в цій частині рішення підлягає зміні, виходячи з наступного.

Зазначена сума судових витрат судом не мотивована та належними доказами не підтверджена.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції не сплачував судовий збір, оскільки в матеріалах справи відсутня квитанція про сплату такого.

ОСОБА_1 предявив позов немайнового характеру, а тому відповідно Закону України «Про судовий збір» сума судового збору яка підлягає сплаті становить 551,20 грн.

Враховуючи наведене, з відповідачів слід стягнути на користь держави вказану суму судового збору.

Крім того, солідарне стягнення суми судових витрат Закону України «Про судовий збір», не передбачено.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обстави, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 3, пп.1 і 4 ст. 309, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_2 Нодарі Азізовича задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 02 листопада 2015 року в частині задоволення позову про солідарне стягнення судових витрат змінити, стягнувши з ОСОБА_2, ОСОБА_2 Нодарі Азізовича по 275,60 грн. судових витрат в дохід держави.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :