Справа № 681/628/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Горщара А.Г.

при секретарях Калінка А.А., Салюк Т.М.

з участю позивачки, її представника - адвоката Куровського О.О., представників відповідачів Рибій С.С., Продажець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Новоселицької сільської ради Полонського району Хмельницької області, Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади Хмельницької області, третьої особи на стороні позивача ліквідатора відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке» ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 34,5 кв.м та загальною площею 63,6 кв.м., оскільки володіє нею на законних підставах 32 роки.

В обґрунтування вимог зазначала, що вказаний житловий будинок належав відкритому сільськогосподарському акціонерному товариству «Новоселицьке» (далі ВСАТ «Новоселицьке») і знаходився на його балансі. Вона стала наймачем даного житла з 1984 року, де зареєструвала своє місце проживання та мешкає у ньому по теперішній час. В січні 2011 року звернулася до ВСАТ «Новоселицьке» з приводу приватизації житла, однак їй було відмовлено у зв'язку з проведенням процедури ліквідації юридичної особи, котра була завершена 03 лютого 2011 року, у зв'язку з чим вона наданий час змушена звернутися до суду.

Крім цього, вказала, що наймачі інших квартир будинку АДРЕСА_1 у 1997 році реалізували свої право на приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року.

При розгляді справи ОСОБА_4 та її представник - адвокат Куровський О.О. позов підтримали та просили такий задовольнити.

Представники Новоселицької сільської ради - Рибій С.С. та Полонської міської ради ОТГ - Продажець І.О. проти позову не заперечили.

Третя особа ліквідатор ВСАТ «Новоселицьке» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1, знаходився на балансі ВСАТ «Новоселицьке», з балансу не знімався та у комунальну власність Новоселицької сільської ради Полонського району не передавався у зв'язку з банкрутством підприємства, про що свідчать дані довідки, виданої ВСАТ 20 січня 2011 року за № 35.

ОСОБА_4 з 1984 року являється наймачем квартири № 1, загальною площею 63,6 кв.м, вказаного житлового будинку, на яку вона отримала технічний паспорт та, згідно довідки № 36, виданої 20 січня 2011 року ВСАТ «Новоселицьке», вона має право на приватизацію даного житла у відповідності із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ВСАТ «Новоселицьке» згідно рішення господарського суду Хмельницької області від 31 січня 2011 року визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, що унеможливлює позивачці реалізувати своє право на приватизацію житла.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як роз'яснено у п.п.9, 11, 13, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України).

Враховуючи положення ст.ст.335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст.214 ЦПК України).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відтак, у суді знайшов своє підтвердження належними доказами факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння позивачкою квартирою АДРЕСА_1 протягом строку, що перевищує десять років, а саме, на протязі 32 років, а тому ОСОБА_4 набула право власності на вказане житло на підставах, що не заборонені законом.

Керуючись наведеним, ст.ст.10, 60, 212-215, 294 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,6 кв.м та житловою площею 34,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками, які не були присутні в судовому засіданні при оголошенні рішення - протягом цього ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий ________________