Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/1263/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді - Пухарєвої О.В.
секретаря - Кульки О.М.,
за участю представника позивача -ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_3, 1959 року народження. Останній, протягом тривалого часу, а саме із травня 2012 року, в ньому не проживає. Вона як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов, обгрунтував його вищенаведеним.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, однак до суду повернувся конверти, з відміткою Укрпошти проте, що він за зазначеною адресою, а саме по АДРЕСА_1 не проживає, хоча з відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС В Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідачів № 5145/16-вх (а.с. 26) видно, що відповідач зареєстрований саме по АДРЕСА_1.
Згідно відомостей Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_3 судова повістка не вручена, оскільки адресат за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає.
Зі згоди представника позивача ОСОБА_1 суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2, на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 08.09.2009 року (а.с.20), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23848994 від 15.09.2009 року ( а.с.21) та довідкою Товтрівської сільської ради № 1380 від 15.09.2016 року (а.с.14). У вказаному будинку зареєстровані її брат- ОСОБА_4, 1974 року народження, син- ОСОБА_7, 1991 року народження та відповідач ОСОБА_3, 1959 року народження, що видно з довідки виконкому Товтрівської сільської ради № 1380 від 15.09.2016 року (а.с. 14) та облікової картки об'єкта погосподарського обліку (а.с. 17-18).
З акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 15.09.2016 року (а.с. 15) видно, що відповідач ОСОБА_3 із 2013 року у належному господарстві позивача не проживає, не є членом її сім'ї, спільним побутом з нею не пов'язаний. Згідно копії рішення суду Бобруйського району і м.Бобруйська Могилевської області від 27.11.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 13).
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою позивачки. Будинок в якому проживає позивачка належить їй на підставі договору дарування, який був складений її матір"ю. Відповідач ОСОБА_3 являвся чоловіком позивачки. Останній починаючи із 2012 року в селі Товтри не проживає. Їй відомо, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний.
Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що являється сином позивачки. Починаючи із 2012 року ОСОБА_3 в будинку, який належить його матері не проживає. Йому відомо, що він виїхав до Білорусії, оскільки являється її громадянином. На даний час в будинку по АДРЕСА_1 проживає він, його мати та брат матері- ОСОБА_4
В порядку досудового врегулювання спору позивач, з метою зняття відповідача з реєстраційного обліку з її домоволодіння, звернулася у Товтрівську сільську раду, однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду, що вбачається з довідки № 1381 від 15.09.2016 року (а.с.16).
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_2 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_1 .
Оскільки об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Суддя Пухарєва О.В.