Справа № 766/6149/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

секретар Матієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця,

встановив:

01.07.2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаною вище скаргою, яку обґрунтував тим, що 04 жовтня 2012 року Суворовським районним судом м.Херсона винесено рішення по справі №2120/2273/12, яким задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 399883,50 гривень. 09.08.2013 року видано виконавчий лист по справі.

16 серпня 2013 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №39380180).

27 травня 2014 року цим же старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з тим, що будинок, який є предметом іпотеки за договором, знаходиться в м.Херсоні, вул.Лісна,4, є територією обслуговування ВДВС Комсомольського РУЮ в м.Херсоні. Виконавчий документ з матеріалами було передано до даного органу ДВС.

25 серпня 2015 року державним виконавцем Ісаєвою Є.А. ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у звязку із встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно боржника.

Вищезазначений виконавчий документ був повторно предявлений до виконання та постановою державного виконавця Ісаєвої Є.А. від 08.04.2016 року було відкрито виконавче провадження.

Після накладення 14.06.2016 року арешту на майно боржника ОСОБА_1 - житловий будинок, що знаходиться у м. Херсоні, вул.Лісна, 4 державний виконавець Ісаєва Є.А. не вчинила будь-яких дій щодо реалізації цього майна боржника, а також не здійснила жодних заходів щодо опису та арешту іншого нерухомого майна боржника нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м.Херсон, пр.Ушакова, 69 та безпідставно постановою від 17.06.2016 року повернула виконавчий лист стягувачу.

Скаржник вважає такі дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа неправомірними, а відповідну постанову незаконною. Просив визнати дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 червня 2016 року ВП №50740740 неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 червня 2016 року ВП №50740740 та відновити виконавче провадження ВП №50740740 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 399883,50 гривень.

Представники ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав, вказаних в ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги , вважала свої дії та рішення правомірними та обґрунтованими. В подальшому зазначила, що в повному обсязі нею не було зясована наявність майна та доходів відповідача. В ході примусового виконання вона здійснила опис та арешт майна відповідача, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул.Лісна,4, проте не здійснила заходів щодо реалізації цього майна боржника у звязку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України». При цьому заяв від боржника про застосування цього закону не надходило до ВДВС, чи підпадає це мано під дію зазначеного закону вона не перевіряла. Зазначила, що нею було виявлено інше майно боржника - нежитлове приміщення, що знаходилося на території Суворовського району м. Херсона. Але вона не надала доручення до відповідного ВДВС про здійснення опису та арешту цього майна. 17.06.2016 року вона винесла постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про розгляд скарги повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 09.08.2013 року Суворовським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист по справі №2120/2273/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 399883,50 гривень.

Постановою ВП №50740740 від 08.04.2016 року державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_2 було відкрито провадження за зазначеним вище виконавчим листом.

Відповідно до акту від 14.06.2016 року за виконавчим провадженням ВП №50740740 описано і накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, а саме 75/100 частин житлового будинку за адресою: м.Херсон, вул.Лісова,4, при здійсненні даної виконавчої дії був присутній боржник. В той же день було повідомлено сторони виконавчого провадження про проведення опису та арешту майна боржника - підвальних приміщень за адресою: м.Херсон, проспект Ушакова, 69, на 16.06.2016 року, але проведені зазначені виконавчі дії не були.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №70591915 від 17.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 належать підвальні приміщення за адресою: м.Херсон, проспект Ушакова,69; 75/100 частка житлового будинку за адресою: м.Херсон, вул.Лісна,4, який переданий в іпотеку.

17 червня 2016 року за ВП №50740740 державний виконавець Ісаєва Є.А. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 , ст.50 ЗУ « Про виконавче провадження.

Копія оскаржуваної постанови отримана стягувачем 22.06.2016 року, що підтверджено супроводжувальним листом державного виконавця від 22.06.2016 року, а також поясненнями сторін у судовому засіданні.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження який діяв на день винесення оскаржуваної постанови та вчинення державним оскаржуваних дій , визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Суд приходить до висновку про те, що вищевказані вимоги Закону під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем не було дотримано.

Постановою Пленуму ВСУ №14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив про те, що державний виконавець зобовязаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження").

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким предмет іпотеки не може бути примусово стягнутий (відчужений без згоди власника).

Згідно з п.2 ч.1 вказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Як зазначив державний виконавець в судовому засіданні вона не перевіривши, чи підпадає описане нерухоме житлове майно під критерії, за яких воно не може бути примусово стягнуто, винесла постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Тобто Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" визначено обов'язкові умови, з'ясування і встановлення яких є необхідними для його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем неправомірно повернуто виконавчий лист стягувачеві без перевірки підстав для застосування закону про мораторій, крім того, встановивши наявність у боржника іншого нерухомого майна, державним виконавцем не здійснені заходи щодо проведення виконавчих дій щодо його опису, арешту, не перевірено можливість звернути на нього стягнення, щоб виключити можливість виконання відповідного рішення.

Отже, дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 червня 2016 року ВП №50740740 є неправомірними, а тому постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 червня 2016 року ВП №50740740 є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження рішення.

Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець має діяти відповідно до порядку виконання судового рішення, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

З врахуванням зазначеного, скарга ПАТ «Укрсоцбанк» в частині відновлення виконавчого провадження ВП №50740740 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 399883,50 гривень задоволенню не підлягає, оскільки заявлена скаржником вимога не входить до компетенції суду.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов переконання, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 210, 212, 383-387 ЦПК України, ст.ст.6,11,30 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 червня 2016 року ВП №50740740 неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 червня 2016 року ВП №50740740.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня виготовлення повного тексту ухвали суду.

Суддя: С.І. Майдан

Повний текст ухвали складений 22.11.2016 року.

Суддя: С.І. Майдан