АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________Провадження № 22ц/790/6580/16 Головуючий 1 інст. Жорняк О.М.
Справа № 619/5608/16
Категорія : житлові Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Міненкової Н.О.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житлом за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житлом.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 вказував, що йому та відповідачці на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по вул.. Папаніна, 7 у с. Лужок Дергачівського району Харківської області. Вказаний будинок складається із будинку літ. «А1», загальною площею 38,70 кв.м., який в свою чергу складається із коридору, площею 4,20 кв.м., кухні площею 10,00 кв.м., веранди площею 9,30 кв.м. і трьох житлових кімнат: №3 площею 13,70 кв.м., №4 площею 17,60 кв.м., №5 площею 7,40 кв.м. Крім того, у спірному домоволодінні є ганок літ. «А-1», сараї: літ. «Б», літ. «Е», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «г», забор №1, колонка №4. Наразі колишня дружина проживає у вищезазначеному домоволодіння, займає всю його площу тим самим перешкоджає йому, як співвласнику, здійснювати свої законні права щодо спільної нерухомості.

Тому, ОСОБА_1 просив суд визначити порядок користування житловим приміщенням, яке належить на праві спільної часткової власності йому та ОСОБА_2, по вул.. Папаніна, 7 у с. Лужок Дергачівського району Харківської області; щодо ОСОБА_2 шляхом надання їй для проживання кімнати №1-4 площею 17,60 кв.м. з правом проходу через коридор (№1-1) та користування кухнею (№1-2), верандою №1 і ганком літ. «А-1», а також із правом користування наступними господарсько-побутовими будівлями: сараями: літ. «Б», літ. «Е», погребом літ. «В», вбиральнею літ. «г», колонкою №4. Щодо себе, просив суд надати йому для проживання кімнат №1-3, площею 13,70 кв.м. і №1-5 площею 7,40 кв.м., з правом проходу через коридор (№1-1) та користування кухнею (№1-2), верандою №1 і ганком літ. «А-1», а також із правом користування наступними господарсько-побутовими будівлями: літньою кухнею літ. «Г», гаражем літ. «Д», вбиральнею літ. «г», колонкою №4. Просив судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визначено порядок користування житловим приміщенням, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул.. Папаніна, буд. №7 щодо ОСОБА_2: коридор №1-1 площею 4,2 кв.м., житлову кімнату №1-5 площею 7,4 кв.м., житлову кімнату №1-4 площею 17,6 кв.м., загальною площею 29,2 кв.м. та надвірні споруди: ? частину огорожі №1-3, ? частину колонки №4, частину веранди площею 2,8 кв.м., крильце «а1», сарай «Б», сарай «Е», погріб «В», ? вбиральні «Ж». Визначено порядок користування житловим приміщенням, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул.. Папаніна, буд. №7 щодо ОСОБА_1: кухню №1-2 площею 10,00 кв.м., житлову кімнату №1-3 площею 13,7 кв.м., загальною площею 23,7 кв.м. та надвірні будівлі: частина веранди «а» площею 6,5 кв.м., літню кухню «Г», веранду «г», гараж «Д», ? частину огорожі №1-3, ? частину колонки №4, ? вбиральні «Ж». Виконання робіт покладено на сторони.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25 липня 2016 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення з урахуванням її інтересів та інтересів її дітей.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом не враховано, що при такому поділі домоволодіння вона та її діти залишаються без пристроїв опалення. Встановлений судом порядок користування будинком фактично залишає усі приміщення у їх спільному з позивачем користуванні, що порушує її інтереси, оскільки шлюб між ними розірвано ще у 2012 році. Крім того, виділені судом надвірні будівлі також фактично не можуть бути експлуатовані нею.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, розглянути справу у відсутність позивача та відповідачки, оскільки вони належно та за вчасно повідомлялися про час та місце розгляду справи у апеляційному суді, згідно поштових вручень повісток та зворотніх повідомлень про належне їх отримання, поважних причин неявки суду не надали.

Тому, відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України вищевказані обставини не перешкоджають розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, який приймав участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з можливості визначення розподілу спірного житлового будинку, який є обєктом права спільної часткової власності сторін, за ІІ варіантом експертного висновку.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08.11.2012 року на праві спільної часткової власності по ? частині кожному належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по вул.. Папаніна, 7 у с. Лужок Дергачівського району Харківської області. Вказаний будинок складається із будинку літ. «А1», загальною площею 38,70 кв.м., який в свою чергу складається із коридору, площею 4,20 кв.м., кухні площею 10,00 кв.м., веранди площею 9,30 кв.м. і трьох житлових кімнат: №3 площею 13,70 кв.м., №4 площею 17,60 кв.м., №5 площею 7,40 кв.м. Крім того, у спірному домоволодінні є ганок літ. «А-1», сараї: літ. «Б», літ. «Е», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Г», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «г», забор №1, колонка №4 (а.с.5-16).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Матеріали справи свідчать, що домовленостей про порядок володіння та користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями по вул. Папаніна, 7 у с. Лужок Дергачівського району Харківської області після набрання чинності рішення суду від 08.11.2012 р. про поділ майна подружжя, між сторонами відсутня.

Таким чином, оскільки частки співвласників у спірній будинку є ідеальними, то кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно, тобто право кожного із співвласників поширюється на будинок в цілому, а не на певну його частину.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №10086 від 24 лютого 2016 року запропоновано чотири варіанти розподілу домоволодіння №7 по вул.. Папаніна с. Лужок Дергачівського району Харківської області у відповідності до розміру часток кожного із співвласників, усі чотири варіанти з технічної точки зору можливі, варіанти з відступом від ідеальних часток не розглядались, компенсація не розраховувалася (а.с.87). Зокрема, експертом запропоновано співвласнику ОСОБА_1 ідеальна частка 1/2 пропонується виділити в індивідуальне користування наступні приміщення:

в основній частині літ. А-1: житлова кімната 1-3, площею 13,7 кв.м., житлова кімната 1-5, площею 7,4 кв.м.

у спільному користуванні в основній частині літ. «А-1»: коридор «1-1», площею 4,2 кв.м., кухня «1-2», площею 10,0 кв.м.

Співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити в користування приміщень в основній частині літ. А-1 площею 21,1кв.м. на суму 17 930 грн. (21,1*849,74) та частину приміщень в основній частині літ. «А-1» площею 7,1 кв.м. на суму 6 033 грн. (7,1*849,74).

Співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити в спільне користування наступні надвірні споруди:

-1/2 ганку літ. «а1» вартістю 69 грн.

-1/2 веранди літ. «а» вартістю 2 321 грн.

-1/2 огорожі №1-3 вартістю 9 169,50 грн.

-1/2 колонки №4 вартістю 6 093,50 грн.

-1/2 уборної літ. «Ж» вартістю 175 грн.

Загальна вартість надвірних споруд спільного користування складає 17 828 грн.

Співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити в особисте користування наступні надвірні споруди:

-гараж літ. «Д» вартістю 8 110 грн.

-л.кухню літ. «Г» вартістю 1 100 грн.

-веранду літ. «г» вартістю 2 022 грн.

Загальна вартість надвірних споруд особистого користування складає 11 232грн.

Усього співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити будівель та споруд на суму 53023грн (17930+6033+17828+11232), що на 2817,5 грн. більше ніж покладено на ідеальну частку.

Співвласнику ОСОБА_2 ідеальна частка 1/2 пропонується виділити в індивідуальне користування наступні приміщення: в основній частині літ. А-1: житлова кімната 1-4, площею 17,6 кв.м; У спільному користуванні в основній частині літ. «А-1» коридор «1-1» площею 4,2 кв.м. та кухня «1-2» площею 10,0 кв.м.

Співвласнику ОСОБА_2 пропонується виділити в користування приміщень в основній частині літ. А-1 площею 17,6кв.м. на суму 14955грн (17.6*849,74) та частину приміщень в основній частині літ. «А-1» площею 7,1кв.м. на суму 6033грн. (7.1*849.74)

Співвласнику ОСОБА_2 пропонується

наступні надвірні споруди:

-1/2 ганку літ. «а1» вартістю 69 грн.

-1/2 веранди літ. «а» вартістю 2 321 грн.

-1/2 огорожі №1-3 вартістю 9 169,50 грн.

-1/2 колонки №4 вартістю 6 093,50 грн.

-1/2 уборної літ. «Ж» вартістю 175 грн.

Загальна вартість надвірних споруд спільного користування складає 17 828 грн.

Співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити в особисте користування наступні надвірні споруди:

-сарай літ. «Е» вартістю 5 654 грн.

-погріб літ. «В» вартістю 1 808 грн.

-сарай літ. «Б» вартістю 1 110 грн.

Загальна вартість надвірних споруд особистого користування складає 8 572 грн.

Усього співвласнику ОСОБА_2 пропонується виділити будівель та споруд на суму 47 388 грн., що на 2 817,50 грн. менше ніж покладено на ідеальну частку.

Крім того, в дослідженні запропонований варіант порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Лужок вулиця Папаніна, буд. 7 наступним чином:

1)надання відповідачу ОСОБА_2 для проживання кімнати №1- 4 площею 17,6 кв.м. з можливістю проходу через коридор (№1-1) та користування кухнею (№1- 2), верандою літ. «а» і ганком - літ. «а1», а також користування наступним господарсько- побутовими будівлями: сараями - літ. «Б» і літ. «Е». погребом - літ. «В», вбиральнею - літ. «Ж», колонкою - №4, огорожею №1-3.

2)надання позивачу ОСОБА_1 для проживання кімнат №1-3 площею 13,7кв.м. і №1-5 площею 7,4 кв.м. з можливістю проходу через коридор (№1-1) та користування кухнею (№1-2), верандою (№1) і ганком - літ. «а1», а також користуванням наступним господарсько-побутовими будівлями: літньою кухнею - літ. «Г», верандою літ. «г» гараж - літ. «Д», вбиральнею - літ. «Ж», колонкою - №4, огорожею №1-3.

Оскільки поділ домоволодіння №7 по вулиці Папаніна с. Лужок Дергачівського району Харківської області можливий у відповідності до ідеальних часток співвласників, варіанти з відступом не розглядались, компенсація не розраховувалась.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд не обґрунтовано виділив в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року № 6-1500 цс 15.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 10 , 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, а апеляційний суд за правилами ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення ст. ст. 11, 214 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог, не звернув увагу, що предметом позову є встановлення порядку тільки користування житловим будинком.

Проте суд першої інстанції став досліджувати питання щодо поділу житлового будинку та виділення частки майна, що знаходиться поза межами позовних вимог.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №10086 від 24 лютого 2016 року запропоновано один варіант визначення порядку користування будинком №7 по вул.. Папаніна с. Лужок Дергачівського району Харківської області у відповідності до розміру часток кожного із співвласників, а також чотири варіанти розподілу домоволодіння між співласниками (а.с.87).

Отже, позовні вимоги заявлені про встановлення порядку користування житловим будинком, а експертиза була проведена також ще і щодо поділу житлового будинку в натурі, для здійснення чого визначені певні умови.

Порядок користування між співвласниками експертизою передбачає влаштування трьох ізольованих для проживання кімнат №1-3;1- 4;1-5 з можливістю проходу через коридор (№1-1) та користування кухнею (№1- 2), верандою літ. «а» і ганком - літ. «а1», а також користування господарсько-побутовими приміщеннями у будинку згідно з частками співвласників.

Проте суд першої інстанції зазначене не врахував та дійшов передчасного висновку про виділення у користування приміщення за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул.. Папаніна, буд. №7 щодо ОСОБА_2: коридор №1-1 площею 4,2 кв.м., житлову кімнату №1-5 площею 7,4 кв.м., житлову кімнату №1-4 площею 17,6 кв.м., загальною площею 29,2 кв.м. та надвірні споруди: ? частину огорожі №1-3, ? частину колонки №4, частину веранди площею 2,8 кв.м., крильце «а1», сарай «Б», сарай «Е», погріб «В», ? вбиральні «Ж»; щодо ОСОБА_1: кухню №1-2 площею 10,00 кв.м., житлову кімнату №1-3 площею 13,7 кв.м., загальною площею 23,7 кв.м. та надвірні будівлі: частина веранди «а» площею 6,5 кв.м., літню кухню «Г», веранду «г», гараж «Д», ? частину огорожі №1-3, ? частину колонки №4, ? вбиральні «Ж». Виконання робіт, суд першої інстанції поклав на сторони.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст. ст. 215 - 217 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції, виділивши співвласникам у власність житлові приміщення з користуванням приміщеннями у будинку та господарсько- побутовими спорудами спірного домоволодіння, ухвалив не конкретизоване рішення з порушенням вимог передбачених ст. ст. 11, 214 ЦПК України.

В ході судового розгляду у суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що позивач у будинку не проживає на даний час, знаходиться за межами держави. У будинку мешкає відповідачка разом з їх дітьми: сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_6, 05.08.2000 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ст. 405 ЦК України).

З урахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з визначенням порядку індивідуального користування позивача житловими приміщеннями в основній частині будинку літ. А-1: житлову кімнату 1-4, площею 17,6 кв.м., а також надати у користування приміщення в основній частині літ. «А-1» з можливістю проходу через коридор (№1-1)- та користування кухнею (№1-2), верандою (№1) і ганком літ. «а-1». , що знаходяться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул. Папаніна, буд. №7. А відповідачці надати в індивідуальне користування дві кімнати спірного домоволодіння в основній частині будинку літ. А-1: житлову кімнату 1-3, площею 13,7 кв.м., житлову кімнату 1-5, площею 7,4 кв.м., а також надати у користування приміщення в основній частині літ. «А-1» з можливістю проходу через коридор (№1-1)- та користування кухнею (№1-2), верандою (№1) і ганком літ. «а-1», що знаходяться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул. Папаніна, буд. №7; з урахуванням того, що ОСОБА_3 мешкає спільно з дітьми, які знаходяться на її утриманні. ОСОБА_1 у спірному житловому будинку не мешкає, у спільному користуванні сторін колегія суддів вважає за необхідне залишити господарсько-побутові будівлі, які знаходяться на земельній ділянці буд. №7в по ул. Папаніна у с. Лужок, оскільки вимоги щодо розподілу земельної ділянки за вищевказаною адресою позовна заява не містить.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 травня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житлом задовольнити частково.

Визначити порядок користування згідно до розміру часток кожного із співвласників житловими приміщеннями та надвірними спорудами, які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2, що знаходяться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул. Папаніна, буд. №7 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №10086 від 24 лютого 2016 року .

ОСОБА_3 надати для проживання в індивідуальне користування житлові приміщення в основній частині будинку літ. А-1: житлову кімнату 1-3, площею 13,7 кв.м., житлову кімнату 1-5, площею 7,4 кв.м., а також надати у користування приміщення в основній частині літ. «А-1» з можливістю проходу через коридор (№1-1)- та користування кухнею (№1-2), верандою (№1) і ганком літ. «а-1», що знаходяться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул. Папаніна, буд. №7.

ОСОБА_1 надати для проживання в індивідуальне користування житлові приміщення в основній частині будинку літ. А-1: житлову кімнату 1-4, площею 17,6 кв.м., а також надати у користування приміщення в основній частині літ. «А-1» з можливістю проходу через коридор (№1-1)- та користування кухнею (№1-2), верандою (№1) і ганком літ. «а-1». , що знаходяться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул. Папаніна, буд. №7.

У спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити наступні господарсько-побутові будівлі: літню кухню літ. «Г», веранду літ. «г», гараж літ «Д», вбиральню літ «Ж», колонку - №4, огорожі №1-3, сараї літ «Б» і літ «Е», погреб літ. «В», що знаходяться за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лужок, вул. Папаніна, буд. №7:

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

ОСОБА_7