Справа № 439/749/16 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/6696/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересованої особи відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції про звернення стягнення до правонаступників,-

встановила:

В червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, заінтересованої особи відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції про звернення стягнення до правонаступниківта на спадкове майно боржника ОСОБА_3 на суму 6221,00 грн., стягнення із правонаступників нарахованих інфляційних збитків, 3% річних, пені в сумі 6570,10 грн.

Оскаржуваним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересованої особи відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції про звернення стягнення до правонаступників відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, вважає, що оскаржуваним рішенням порушено норми матеріального права в частині виконання судових рішень в адміністративному процесі.

В апеляційні скарзі зазначає, що подала суду всі докази про те, що рішення суду не були виконані і не було звернуто стягнення до правонаступників.

Покликається на те, що стягнувши кошти на користь ВДВС за проведення виконавчих дій, заступник начальника ВДВС Бродівського РУЮ видав постанову про закінчення виконавчого провадження.

Звертає увагу на те, що у судовому рішенні суд не надає оцінки невиконанню судового рішення.

Просить рішення Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2016 рокускасувати.

Позивач ОСОБА_2 та представник Бродівського РВДВС, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 63,64), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, представник Бродівського РВДВС подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу, інші учасники не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2009 року по цивільній справі № 2-877 стягнуто з ОСОБА_3 в користь КС «Орізон» заборгованість по кредитному договору від 20.03.2009 року № 105 в розмірі 9790 грн. 00 коп.

На підставі вказаного рішення 13.04.2010 року Бродівським районним судом видано виконавчий лист.

Постановою заступника начальника ВДВС Бродівського районного управління юстиції від 25 лютого 2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-877 від 13.04.2010 року закінчено у зв»язку із смертю боржника ОСОБА_3

Звертаючись із позовною заявою позивач ОСОБА_5 покликалася на те, що після закінчення виконавчого провадження у зв»язку із смертю боржника, вона зверталася до ВДВС Бродівського РУЮ із заявою про прийняття виконавчого листа про стягнення суми боргу із правонаступників ОСОБА_3, проте їй відмовлено. Відтак, просила суд постановити рішення про звернення стягнення до правонаступників боржника ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що в позовній заяві не зазначено, хто є спадкоємцями померлої ОСОБА_3, чому саме до суду зверталася ОСОБА_2, а не КС «Орізон», також позивачем не підтверджено факту, що правонаступником ОСОБА_3 є ОСОБА_4

Крім цього, позивач по справі ОСОБА_2 не була стороною у справі за позовом КС «Орізон» до ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що звернувшись з відповідним позовом ОСОБА_2, в порушення вимог статті 3 ЦПК України, не зазначила в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання її особистих прав, свобод чи інтересів та чому такі підлягають захисту.

Як зазначено вище, рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2009 року стягнуто заборгованість по кредитному договору в користь КС «Орізон», а не ОСОБА_2, відтак правом звернення до правонаступників боржника наділена КС «Орізон», при цьому позивач ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів права вимоги особисто в неї до ОСОБА_4 чи її правонаступників.

В свою чергу, колегією суддів встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувшись в суд позовом визначила відповідачем ОСОБА_4.

Ухвалою від 11 липня 2016 року суддею відкрито провадження саме за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю заінтересованої особи відділу ДВС Бродівського РУЮ про звернення стягнення до правонаступників.

Разом з цим, оскаржуваним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2016 року відмовлено у позові ОСОБА_2 до двох відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересованої особи відділу державної виконавчої служби Бродівського районного управління юстиції про звернення стягнення до правонаступників, при цьому провадження щодо відповідача ОСОБА_3, судом відкрито не було.

Крім цього, учаснику розгляду справи - Бродівському районному відділу державної виконавчої служби, суд надав статус заінтересована особа, проте, такий статус, відповідно до ст. 235 ЦПК України мають учасники розгляду справи окремого провадження.

Натомість, статус особи учасника розгляду справи позовного провадження, рішення по справі щодо якого може вплинути на його права або обов»язки, відповідно до статті 35 ЦПК України є третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Таким чином, у порушення вимог п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд першої інстанції у порядку, передбаченому ст. 32 ЦПК України, не з'ясував питання про склад осіб, які беруть участь у справі, проте в силу приписів ч. 2 ст. 308 ЦПК України, зазначені обставини не тягнуть за собою скасування правильного по суті рішення суду.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 29 вересня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин