УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Баронін Д.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Розглянувши подану позовну заяву, суддя вважає за необхідне залишити її без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачем не було додано до позовної заяви квитанції про сплату судового збору за подання позову, проте позивач просила звільнити її від сплати судового збору у звязку із скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивач ОСОБА_1 в якості доказу на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору, надала довідку з УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, з якої вбачається, що вона щомісячно отримує пенсію.

Суд не погоджується із твердженням позивача про те, що розмір її пенсії не дозволяє сплатити суму судового збору за подання позову в розмірі 551 грн. 20 коп. з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Вказаний принцип рівності розповсюджується, в тому числі, на осіб пенсійного віку та пенсіонерів.

Пенсіонери не віднесені Законом України «Про судовий збір» до категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Більш того, регулярне отримування пенсійних виплат позивачем свідчить про можливість сплати нею судового збору у встановленому Законом розмірі.

Застосування іншого підходу, за якого факт досягнення позивачем пенсійного віку та отримання позивачем пенсії є достатньою підставою для звільнення особи від сплати судового збору, призведе до необхідності звільнення від сплати судового збору всіх осіб, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію.

Отже, у задоволенні клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору належить відмовити.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом надання квитанції про сплату судового збору за подання позову.

Надати позивачу для усунення зазначених недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Б. Баронін