У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Закропивного А.В., Маляренка А.В.,

Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ТАС-Комерцбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про припинення іпотеки та заборони на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в період шлюбу з ОСОБА_4, останній 01 жовтня 2007 року придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41,4 кв. м за рахунок кредитних коштів, наданих йому АКБ «ТАС-Комерцбанк» для придбання квартири в розмірі 27 500 доларів США за кредитним договором від 01 жовтня 2007 року № k-10676 укладеним між ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк».

Також, 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 на забезпечення належного виконання умов указаного кредитного договору передав в іпотеку вказану квартиру.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2012 року спірну квартиру визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнано право власності на вказану квартиру по Ѕ частині за кожним.

На підставі вказаного рішення суду позивач зареєструвала за собою право власності на Ѕ частину квартири.

15 жовтня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на ВАТ «Сведбанк».

25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» продав право вимоги за кредитним договором від 01 жовтня 2007 року № k-10676 та за іпотечним договором від 01 жовтня 2007 року № 4573 ПАТ «Дельта Банк».

У зв'язку з неналежним виконанням умов укладеного кредитного договору ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, позов банку було задоволено та звернуто стягнення на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4

Вказана частина цієї квартири була виставлена на аукціон, на якому позивач придбала її придбала.

Вважаючи, що таким чином, один об'єкт права - нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, припинив існування, його було розділено на два нових об'єкта нерухомості, тому іпотека на зазначену квартиру є припиненою.

Позивач просила припинити іпотеку квартири АДРЕСА_1 та припинити заборону на зазначену квартиру.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 25 грудня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 25 грудня 2003 року НОМЕР_1 (а. с. 44).

01 жовтня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 30, 31).

01 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № к-10676 (кредит фізичній особі на купівлю та під заставу нерухомості).

Згідно з п.1.1. та п. 1.4 вказаного кредитного договору ОСОБА_4 отримав грошові кошти у вигляді кредиту в розмір 27 500 доларів США на строк до 30 вересня 2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % для здійснення розрахунків за договоромкупівлі-продажуз метою придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а. с. 8-10).

На забезпечення виконання умов укладеного кредитного договору 01 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в іпотеку вказану квартиру.

Пунктом 7 іпотечного договору передбачено, що при частковому виконанні іпотекодавцем основного зобов'язання іпотека, встановлена цим договором, зберігається в повному обсязі. Наступні іпотеки предмету іпотеки не допускаються (а.с. 11,12).

Відповідно до заяви від 01 жовтня 2007 року ОСОБА_3 надала свою згоду ОСОБА_4 на укладення кредитного договору та отримання кредиту в АКБ «ТАС-Комерцбанк» у сумі 27 500 доларів США для придбання спірної квартири та на її передачу в іпотеку на умовах на його розсуд. При цьому стверджувала, що кредитний договір укладається її чоловіком в інтересах сім'ї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них. Укладення даного договору відповідає їхньому спільному волевиявленню (а. с. 47, 48).

Згідно з п. 1.1. статуту ПАТ «Омега Банк», 15 жовтня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на ВАТ «Сведбанк», з 30 квітня 2009 року на ПАТ «Сведбанк», а 29 квітня 2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив своє найменування на ПАТ «Омега Банк», внаслідок чого ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «ОмегаБанк» є правонаступником за всіма правамита зобов'язаннях АКБ «ТАС-Комерцбанк» (а. с. 55, 56).

Згідно з договоромкупівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк»відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором від 01 жовтня 2007 року № к-10676 та іпотечним договором від 01 жовтня 2007 року року № 4573 (а. с. 61-73).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2012 року визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказануквартиру АДРЕСА_1. Розділено майно, що є об'єктом спільної сумісної власності та визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по Ѕ частині зазначеної квартири (а.с. 4, 5).

Згідно звитягом про державну реєстрацію прав від 02серпня 2012 року № 35036297 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2012 року (а. с. 6).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 01 жовтня 2007 року № к-10676 у розмірі 159 670,09 грн та судові витрати в розмірі 1 596 грн 70 коп. (а. с. 75).

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ від 10 червня 2014 року відкрито виконавче провадження за вказаним судовим рішенням (а. с. 25).

Під час примусового виконання рішення було реалізовано з прилюдних торгів Ѕ частину спірної квартири, що належала ОСОБА_4 про що державним виконавцем було складено відповідний акт про реалізацію предмета іпотеки, яка було придбана з аукціону ОСОБА_4

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення

за попередньою іпотекою.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано доказів знищення (втрати) переданої в іпотеку квартири, що може бути підставою для припинення іпотеки відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку». При визнанні за ОСОБА_3 за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2012 року права власності на Ѕ частку спірної квартири, яка була за її згодою передана в іпотеку, позивач автоматично отримав статус іпотекодавця Ѕ частини спірної квартири і до неї перейшли всі права та обов'язки за іпотечним договором в частині Ѕ частини спірної квартири.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами обставин, на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, і зроблених в ухвалених ними рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: О.В. Закропивний

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак