Номер провадження: 22-ц/785/6110/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Калараша А.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі - Гамарц Т.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок невиконання умов договору про участь у Фонді фінансування будівництва,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Талінофф» та просила визнати несправедливими та недійсними умови, викладені у п. 6.4. договору №60/09 про її участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова»; стягнути з ТОВ «ФК «Талінофф» гроші у сумі 97870,01 гривень, що були сплачені на виконання умов договору №60/09 про участь у Фонді фінансування будівництву виду А «Бочарова»; стягнути з ТОВ «ФК «Талінофф» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200000 грн., оскільки умови договору щодо будівництва житла ними не виконані.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» грошові кошти в розмірі 97870,01 грн., які було сплачено на виконання умов договору №60/09 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова». В іншій частині вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішення суду в частині стягнення коштів сторонами не оскаржено.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір №60/90 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова» від 18 березня 2008 року, згідно якого, ОСОБА_2 (далі Довіритель) дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва виду А 5-ти секційного 10-ти поверхового житлового будинку №21-Б розташованого у мікрорайоні ІІІ-4-2 Котовського м. Одеси, (далі ФФБ «А»), бере на себе зобовязання виконувати Правила ФФБ «А» та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Талінофф» (далі Управитель) в обсягах та на умовах цього договору грошові кошти в довірчу власність з метою отримання у власність обєкту інвестування. Управитель за цим договором приймає на себе зобовязання здійснювати управління грошовими коштами, отриманими у довірчу власність від Довірителя, відповідно до Правил ФФБ «А» та цього договору. (а.с.11-16)/

Також, між сторонами укладена додаткова угода №49 від 05.07.2013 року до договору №60/90 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А «Бочарова», згідно п.4 якого зазначено, що угода набирає чинності з дати її підписання сторонами (а.с.21).

Згідно п. 2..2 договору №60/90, вартість квартири складає 200 024,00 грн., на момент підписання договору (а.с.12).

Згідно п. 2.2 договору №60/90, протягом 3х банківських днів з моменту підписання цього Договору, Довіритель сплачує грошові кошти в сумі 70008,00 грн.(а.с.12).

Згідно п. 3.1.12 договору №60/90, повністю або частково повернути Довірителю за його письмовою заявою, у випадках та в порядку передбаченому та Правилами ФФБ «А» за цим договором грошові кошти в сумі, що відповідає вартості відповідної кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць Обєкта інвестування виходячи з поточної ціни виміру одиниці цього обєкта інвестування на день подання відповідної заяви, за умови виконання Довірителем зобовязання по оплаті за надані послуги, передбачених цим договором (а.с.13).

Згідно п. 1.6 договору №60/90, орієнтований строк введення обєкту будівництва в експлуатацію 4 -й квартал 2009 року.

На виконання Договору №60/90 позивачем було сплачено 97 870,01 грн., згідно копій квитанцій (а.с.17-20).

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» від 21.10.2013оку. позивачку попереджено про виключення її з числа Довірителів ФФБ виду А «Бочарова», у звязку з недотриманням графіку внесення коштів (а.с.23).

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» від 04.11.2013 року позивачку повідомлено про розірвання в односторонньому порядку Договору №60/90 та відкріплення з цього моменту закріпленого за нею раніше обєкта інвестування, а саме квартири №113, в житловому будинку №21-Б у мікрорайоні ІІІ-4-2 Котовського м. Одеси, секція 3 (а.с.24).

15.11.2013 року позивачка звернулась з заявою до генерального директора ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф», згідно якої просила повернути сплачені нею кошти на обєкт інвестування (а.с.25).

Листом ТОВ «Фінансова компанія «Талінофф» від 29.11.2013 року позивачку повідомлено, що сплачені нею грошові кошти будуть їй повернуті у порядку та строки, передбачені умовами вищевказаного договору та правилами фонду фінансування будівництва (а.с. 27).

Пунктом 6.4 договору визначено, що грошові кошти, повертаються Довірителю Управителем протягом 25 банківських днів з дати укладання договору аналогічного до даного з третьою особою щодо визначеного цим Договором обєкту інвестування, але не пізніше 30 банківських днів з моменту здачі обєкта до експлуатації.

Судом встановлений факт невиконання відповідачем умов договору, неповернення коштів, в звязку із чим позов про стягнення коштів задоволений.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту її завдання.

Проте, між сторонами виникли договірні правовідносини, і договором, укладеним між сторонами не передбачена можливість стягнення моральної шкоди внаслідок невиконання зобовязання.

Не можлива до застосування при виниклих правовідносинах ст.1167 ЦК України, на яку посилалася позивачка як підставу позову, оскільки врегульовує підстави відшкодування моральної шкоди у недоговірних правовідносинах.

Статтею 23 ЦК України передбачені загальні засади відшкодування моральної шкоди, але право на її відшкодування виникає, коли її відшкодування безпосередньо передбачено законом.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення вимог про відшкодування шкоди не має, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову, однак шляхом невірного правового обґрунтування.

В частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним пункту договору судом не наведено мотивів, що свідчить про невідповідність рішення вимогам закону, незважаючи на відсутність правових підстав для їх задоволення.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях із нерухомістю», ст.20 якого передбачено, що сума коштів, яка підлягає поверненню довірителю у випадках, передбачених частинами четвертою шостою цієї статті, повертається довірителю протягом пяти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного обєкта інвестування або після введення обєкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, п.6.4. договору відповідає спеціальному закону, і позивачка погодилася із такими умовами, укладаючи договір, а тому вимоги про визнання його умов несправедливими є безпідставними.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позову, в іншій частині, яка оскаржена, рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, визнання недійсним пункту договору змінити в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову, в решті залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: