АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5847/16 Справа № 199/6941/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Дніпро

22 листопада 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої О.М.,Осіяна О.М.

при секретарі Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Амур-Нижньодніпровський Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несплату аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до відповідача, у якому зазначала, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року з ОСОБА_3 на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 15 травня 2000 року до повноліття дитини.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 250 грн. щомісячно на період навчання останньої у вищому навчальному закладі, починаючи з 11 вересня 2006 року по 30 червня 2010 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не сплачував аліменти у повному обсязі, з урахуванням уточнень просила стягнути з останнього на свою користь 21 986 грн 79 коп. заборгованості за аліментами з 27 травня 2003 року, 1 732 грн 95 коп. 3 % річних від суми заборгованості та 177 277 грн. 56 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 27 травня 2003 року по 01 лютого 2010 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 50 тис. грн.. пені за прострочення сплати аліментів, 300 грн. витрат на правову допомогу та 100 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 1 а.с.50).

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом № 12-98 від 22 травня 2000 року відмовлено (том 1 а.с.174).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 17 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів за період з 27 травня 2003 року по 27 травня 2006 року у розмірі 5 827 грн 81 коп., за період з 11 вересня 2006 року по 01 травня 2009 року у розмірі 8 тис. грн, за період з 01 травня 2009 року по 01 лютого 2010 року у розмірі 4 382 грн 22 коп., а всього 18 210 грн 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2001 року по 27 травня 2006 року у розмірі 1 тис. грн, за період з 11 вересня 2006 року по 01 травня 2009 року та з 01 травня 2009 року по 01 лютого 2010 року у розмірі 2 тис. грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (том 1 а.с.213-220).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.41-43).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права (том 1 а.с. 167-169).

При цьому, посилання апеляційної скарги щодо закриття провадження у даній справі у звязку з наявністю рішення суду, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, з тих самих підстав і про той самий предмет є безпідставними, оскільки заочне рішення по цій справі від 21 квітня 2010 року ухвалою суду першої інстанції від 18 серпня 2014 року було скасовано (а.с. 50, 70).

Враховуючи положення ч.3 ст.. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе не обмежуватися доводами апеляційної скарги та вийти за її межі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду та додаткове рішення суду в частині відмови про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом №12-98 від 22.05.2000 року слід скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року, мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 15 травня 2000 року до повноліття дитини.

На підставі зазначеного рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист (08.05.2009 року дублікат) (т.1. л.д. 21, 33).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 250 грн. щомісячно на період навчання останньої у вищому навчальному закладі, починаючи з 11 вересня 2006 року по 30 червня 2010 року.

На підставі зазначеного рішення Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист (25.01.2007 року) (т.1. л.д. 34).

Відповідач, знаючи про обовязок сплачувати аліменти, свої зобовязання за виконавчими листами не виконував, у звязку з чим утворилася заборгованість по аліментам.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою неодноразово надавалися довідки Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо заборгованості по аліментам.

З останніх довідок, наданих представником позивачки, вбачається, що заборгованість по аліментам по виконавчому листу, виданому на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року, за період з 15 травня 2000 року по 27 травня 2006 року становить 10486, 79 грн. По виконавчому листу, виданому на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року, за період з 11 вересня 2007 року по 30 червня 2010 року становить 11408,33 грн. (том 2 л.д. 74,75).

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження сплати відповідачем вищевказаної заборгованості по аліментам в повному розмірі, чи частково.

Відмовляючи в стягненні заборгованості по аліментам, суд 1 інстанції виходив із того, що відсутні правові підстави для повторного стягнення вказаної заборгованості рішенням суду.

Колегія суддів погоджуєсть з даним висновками суду 1 інстанції, які відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Таким чином, в зазначеній частині, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість по аліментам за виконавчими листами, які знаходилися на виконанні у виконавчий службі, не може бути стягнута за рішенням суду, оскільки відсутні щодо цього правові підстави.

Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь, згідно ст. 625 ЦК України, 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за три роки у розмірі 1732 грн. 95 коп., у звязку з несплатою аліментів, що потягло утворення заборгованості, колегія суддів вважає, що дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки застосування ст.625 ЦК України до спірних правовідносин законом не передбачено.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені, то з рішення суду від 17 квітня 2015 року та додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року, вбачається, що судом 1 інстанції було стягнуто пеню по аліментам по виконавчому листу, виданому 25.01.2007 року на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року, а у задоволенні позову в частині стягнення пені по аліментам по виконавчому листу, дублікат якого видано 08.05.2009 року, на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року.

Нараховуючи у звязку з заборгованістю по виконавчому листу, виданому 25.01.2007 року на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року про стягнення аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з 11 вересня 2006 року по 30 червня 2010 року, то суд 1 інстанції обґрунтовано, керуючись вимогами ст.. 196 СК України дійшов висновку про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості, а відповідно, необхідність стягнення пені, та з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшив її суму до 50 000 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня виконання цього обовязку або ухвалення судом рішення, у разі його невиконання, чи за період, який визначений отримувачем аліментів, якщо він не перевищує часу невиконання обовязку платником, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень в порядку глави 3 розділу V ЦПК України у справах № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року та № 6-149цс14 від 01 жовтня 2014 року та відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

У той же час із наведеного відповідачем розрахунку пені вбачається, що він зроблено наступним чином, а саме: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така правова позиція обчислення пені на заборгованість за аліментами викладена у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589 цс15 та у справі № 6-300цс16, які розглянуті ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України, проте колегія суддів вважає, що така позиція застосуванню не підлягає.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у цих постановах, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто Верховний Суд України дійшов висновку, що неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Між тим відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, цей період не обмежується ні місяцем, у якому аліменти не були сплачені, ні наступним за ним місяцем.

Викладений у постановах Верховного Суду України правовий висновок унеможливлює застосування вказаної норми, виходячи із її диспозиції.

За загальним правилом право на нарахування пені виникає із часу невиконання зобовязання.

Оскільки чинним законодавством передбачено сплату аліментів щомісячно і не встановлено обовязку виплачувати їх наперед, то аліменти мають бути сплачені в останній день місяця, за який проводиться їх оплата.

У перший день наступного місяця, при несплаті аліментів, у їх отримувача виникає право на отримання пені.

Таким чином, при виникненні заборгованості зі сплати аліментів, наприклад, за березень, строком прострочення сплати аліментів не може рахуватись 31 день вказаного місяця, оскільки у платника аліментів не виник обовязок сплатити їх 1 числа цього місяця.

Однак правова позиція Верховного Суду України зводиться саме до такого принципу обрахування періоду прострочення сплати аліментів, що суперечить як нормам СК України, якими врегульовані аліментні зобовязання, так і положенням ЦК України, що визначають поняття пені як виду забезпечення виконання грошового зобовязання.

Як зазначено ст. 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній указано, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Отже, у наведеному прикладі час прострочення не може обмежуватись і наступним за березнем квітнем.

Результат аналізу вказаної норми свідчить про те, що розмір пені обчислюється, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня виконання цього обовязку (ухвалення судом рішення), підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Враховуючи вищевказане, розмір пені у звязку з заборгованістю по виконавчому листу, виданому 25.01.2007 року на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року про стягнення аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з 11 вересня 2006 року по 30 червня 2010 року, становить 68320,20 грн., виходячи з періоду, зазначеного позивачкою в позовній заяві (вересень 2006 р. січень 2010 року включно).

МісяцьСумаПеріодКількість днівСума пені
09.2006158,33с 01.10.2006 по 09.04.8,33:100х1287=2037,70
10.2006250,00с 01.11.2006 по 09.04.0:100х1256=3140
11.2006250,00с 01.12.2006 по 09.04.0:100х1226=3065
12.2006250,00с 01.01.2007 по 09.04.0:100х1195=2987,5
01.2007250,00с 01.02.2007 по 09.04.0:100х1164=2910
02.2007250,00с 01.03.2007 по 09.04.0:100х1136=2840
03.2007250,00с 01.04.2007 по 09.04.0:100х1105=2762,5
04.2007250,00с 01.05.2007 по 09.04.0:100х1075=2687,5
05.2007250,00с 01.06.2007 по 09.04.0:100х1044=2610
06.2007250,00с 01.07.2007 по 09.04.0:100х1014=2535
07.2007250,00с 01.08.2007 по 09.04.:100х983=2457,5
08.2007250,00с 01.09.2007 по 09.04.:100х952=2380
09.2007250,00с 01.10.2007 по 09.04.:100х922=2305
10.2007250,00с 01.11.2007 по 09.04.:100х891=2227,5
11.2007250,00с 01.12.2007 по 09.04.:100х861=2152,5
12.2007250,00с 01.01.2008 по 09.04.:100х830=2075
01.2008250,00с 01.02.2008 по 09.04.:100х799=1997,5
02.2008250,00с 01.03.2008 по 09.04.:100х770=1925
03.2008250,00с 01.04.2008 по 09.04.:100х739=1847,5
04.2008250,00с 01.05.2008 по 09.04.:100х709=1772,5
05.2008250,00с 01.06.2008 по 09.04.:100х678=1695
06.2008250,00с 01.07.2008 по 09.04.:100х648=1620
07.2008250,00с 01.08.2008 по 09.04.:100х617=1542,5
08.2008250,00с 01.09.2008 по 09.04.:100х586=1465
09.2008250,00с 01.10.2008 по 09.04.:100х556=1390
10.2008250,00с 01.11.2008 по 09.04.:100х525=1312,5
11.2008250,00с 01.12.2008 по 09.04.:100х495=1237,5
12.2008250,00с 01.01.2009 по 09.04.:100х464=1160
01.2009250,00с 01.02.2009 по 09.04.:100х433=1082,5
02.2009250,00с 01.03.2009 по 09.04.:100х405=1012,5
03.2009250,00с 01.04.2009 по 09.04.:100х374=935
04.2009250,00с 01.05.2009 по 09.04.:100х344=860
05.2009250,00с 01.06.2009 по 09.04.:100х313=782,5
06.2009250,00с 01.07.2009 по 09.04.:100х283=707,5
07.2009250,00с 01.08.2009 по 09.04.:100х252=630
08.2009250,00с 01.09.2009 по 09.04.:100х221=552,5
09.2009250,00с 01.10.2009 по 09.04.:100х191=477,5
10.2009250,00с 01.11.2009 по 09.04.:100х160=400
11.2009250,00с 01.12.2009 по 09.04.:100х130=325
12.2009250,00с 01.01.2010 по 09.04.201099250:100х99=247,5
01.2010250,00с 01.02.2010 по 09.04.201068250:100х68=170

Всього за період з вересня 2006 р. по січень 2010 року включно загальний розмір пені складає 68320,20 грн.

Отже, враховуючи загальний розмір пені в сумі 68320,20 грн. за зазначений період, який значно перевищує заборгованість по аліментам в сумі 11408,33 грн. (т. 2 л. д. 75), та прийнявши до уваги стан здоров'я ОСОБА_3, встановлення йому третьої групи інвалідності, відсутності простійного заробітку та отримання пенсії по інвалідності у розмірі 949,00 грн. щомісячно, суд 1 інстанції обґрунтовано зменшив розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів до 50000,00 гривень, який відповідачем в установленому законом порядку оскаржено не було.

Також судом обґрунтовано було стягнуто судові витрати по справі з відповідача на користь позивача у сумі 300 грн. та 100 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду у вищезазначених частинах, а саме: про відмову у стягненні заборгованості по аліментам та стягнення індексу інфляції, та про часткове задоволення позову про стягнення пені по аліментам по виконавчому листу виданому 25.01.2007 року на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2007 року, й стягнення суми понесених судових витрат, є обґрунтованим та постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і відповідно таким, яке слід залишити без змін.

Що стосується відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року, то колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в цій частині скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення вимог в цій частині.

Відмовляючи додатковим рішенням від 17 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом виданим на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року, суд 1 інстанції, виходив із того, що

Колегія суддів з даним висновком не погоджується, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість по аліментам по виконавчому листу, виданому на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року, за період з 15 травня 2000 року по 27 травня 2006 року становить 10486, 79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Зі справи вбачається, що відповідач був обізнаний про обовязок сплачувати аліменти за вказаним виконавчим листом, однак не сплачував їх, у звязку з чим з його вини виникла вищевказана заборгованість, у звязку з чим позивачка має права стягнення пені.

Здійснюючи розрахунок пені, колегія суддів виходить зі змісту ст. 196 СК України, та враховує вищезазначену правову позицію викладену у постановах Верховного Суду України, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень в порядку глави 3 розділу V ЦПК України у справах № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року та № 6-149цс14 від 01 жовтня 2014 року та відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм, з яких вбачається, що розмір пені обчислюється, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня виконання цього обовязку (ухвалення судом рішення), підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Також при розрахунку, колегія враховує, що Сімейний Кодекс України, згідно ст.196 якого можливо таке стягнення пені, набрав чинності 01 січня 2004 року, отже, такий розрахунок пені колегія проводить саме з 01 січня 2004 року.

Враховуючи вищевказане, розмір пені у звязку з заборгованістю по виконавчому листу, виданим на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2000 року, починаючи з 01.01.2004 року по 27 травня 2010 року (включно), становить 132568, 07 грн., виходячи з періоду, зазначеного позивачкою в позовній заяві (травень 2003 р. травень 2006 року включно).

МісяцьСумаПеріодКількість днівСума пені
05.2003118,28с 01.01.2004 по 09.04.8,28:100х2291=2709,79
06.2003122,21с 01.01.2004 по 09.04.2,21:100х2291=2799,83
07.2003131,21с 01.01.2004 по 09.04.1,21:100х2291=3006,02
08.2003137,19с 01.01.2004 по 09.04.7,19:100х2291=3143,02
09.2003131,82с 01.01.2004 по 09.04.1,82:100х2291=3020
10.2003139,08с 01.01.2004 по 09.04.9,08:100х2291=3186,32
11.2003139,53с 01.01.2004 по 09.04.9,53:100х2291=3196,63
12.2003165,08с 01.01.2004 по 09.04.5,08:100х2291=3781,98
01.2004138,60с 01.02.2004 по 09.04.8,60:100х2260=3132,36
02.2004140,90с 01.03.2004 по 09.04.0,90:100х2231=3143,48
03.2004151,28с 01.04.2004 по 09.04.1,28:100х2200=3328,16
04.2004151,28с 01.05.2004 по 09.04.1,28:100х2170=3282,78
05.2004151,42с 01.06.2004 по 09.04.1,42:100х2139=3238,87
06.2004162,08с 01.07.2004 по 09.04.2,08:100х2109=3418,27
07.2004174,41с 01.08.2004 по 09.04.4,41:100х2078=3624,24
08.2004166,71с 01.09.2004 по 09.04.6,71:100х2047=3412,55
09.2004174,90с 01.10.2004 по 09.04.4,90:100х2017=3527,73
10.2004176,91с 01.11.2004 по 09.04.6,91:100х1986=3513,43
11.2004187,31с 01.12.2004 по 09.04.7,31:100х1956=3663,78
12.2004204,68с 01.01.2005 по 09.04.4,68:100х1925=3940,09
01.2005184,95с 01.02.2005 по 09.04.4,95:100х1894=3502,95
02.2005190,07с 01.03.2005 по 09.04.0,07:100х1866=3546,71
03.2005214,08с 01.04.2005 по 09.04.4,08:100х1835=3928,37
04.2005218,94с 01.05.2005 по 09.04.8,94:100х1805=3951,87
05.2005215,75с 01.06.2005 по 09.04.5,75:100х1774=3827,41
06.2005228,68с 01.07.2005 по 09.04.8,68:100х1744=3988,18
07.2005240,60с 01.08.2005 по 09.04.0,60:100х1713=4121,48
08.2005226,64с 01.09.2005 по 09.04.6,64:100х1682=3812,08
09.2005239,76с 01.10.2005 по 09.04.9,76:100х1652=3960,84
10.2005239,24с 01.11.2005 по 09.04.9,24:100х1621=3878,08
11.2005243,45с 01.12.2005 по 09.04.3,45:100х1590=3870,86
12.2005287,15с 01.01.2006 по 09.04.7,15:100х1560=4479,54
01.2006250,83с 01.02.2006 по 09.04.0,83:100х1529=3835,19
02.2006258,55с 01.03.2006 по 09.04.8,55:100х1501=3880,84
03.2006280,07с 01.04.2006 по 09.04.0,07:100х1470=4117,03
04.2006268,30с 01.05.2006 по 09.04.8,30:100х1440=3863,52
05.2006279,19с 01.06.2006 по 09.04.9,19:100х1409=3933,79

Всього за період з травня 2003 р. по травень 2006 року включно, загальний розмір пені складає 132568, 07 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що загальний розмір пені в сумі 132568, 07 грн. значно перевищує заборгованість по аліментам в розмірі 10486, 79 грн. (т.2 л. д. 74), та прийнявши до уваги стан здоров'я ОСОБА_3, встановлення йому третьої групи інвалідності, відсутності простійного заробітку та отримання пенсії по інвалідності у розмірі 949,00 грн. щомісячно, колегія судді вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 000,00 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений позвачкою судовий збір відповідно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 398,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 316,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року в частині відмови про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом №12-98 від 22.05.2000 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несплату аліментів за виконавчим листом №12-98 від 22.05.2000 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за виконавчим листом №12-98 від 22.05.2000 року у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 398,60 грн.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: