АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8703/16 Справа № 201/2886/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016року

по справі за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користування земельною ділянкою з домоволодінням, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користування земельною ділянкою з домоволодінням.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Головне архітектурно-планувальне управління Дніпропетровської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровські області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з домоволодінням - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016року та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3. 25 жовтня 2016 року у судовому засіданні подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_5 відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та домоволодіння розташованих за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що не забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивачів.

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що представником позивача не надано належних доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича