Справа № 333/5343/16-ц
Провадження № 2/333/2739/16

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Ярошеноко А.Г.

при секретарі: Кабановій К.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 оборони України про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

03.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 оборони України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_5, проходив службу у Демократичній республіці Афганістан з 14 листопада 1987 року по 12 серпня 1988 року.

При виконанні службових обов'язків в зоні Демократичній республіці Афганістан отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох верхніх та обох нижніх кінцівок (контузія головного мозку в 1988 році) наслідком яких є рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, які в подальшому призвели до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії II ст., прогресуючого кризового перебігу з вираженим церебростенчічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лівого- гіпертензивні, вертебро- бацилярні), мне стичним зниженням, емоційно- вольовою нестійкістю. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо- гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло- атактичним синдромом. Центральної вестибулярної дисфункції ІІ-Ш ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Артеріальної гіпертензії II ст., ступінь 2, ризик 3. ІХС. Атеросклеротичного кардіосклерозу.» В мене постійно виникають часті розпираючого характеру дифузні інтенсивні головні болі, що супроводжуються почуттям тиску на очні яблука, періодично нудотою, блювотою, приносить полегшення, запаморочення несистемного характеру у вигляді хиткості при ходьбі, шум у голові, епізоди короткочасної втрати відомості (тривалістю кілька секунд, без судом), що виникають при знаходженні в жаркому приміщенні, підвищену стомлюваність, зниження пам'яті на поточні події, періодичне підвищення цифр АТ. Прострілюю чого характеру болю в ПКОП, ірадуючий в обидві нижні кінцівки, посилюються при фіз. навантаженні, обмеження ОАД в ПОП. Проходив неодноразові стаціонарні лікування. Після проведених лікувань хода в повному обсязі не відновилась, самостійно пересуватись не може. Внаслідок цієї травми він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні, „„медичні „огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

У зв'язку з травмою, отриманою під час проходження військової служби, порушено нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв'язку з болем та постійними спазмами. Не може вільно пересуватися, після ходіння впродовж 3-4 годин має 2-3 дні перебувати в постільному режимі, оскільки відчуває сильний біль в ногах. Всі ці фактори позначились на його сні, за останній рік він страждає на безсоння, не спить по 4 дні, потім - 1,5 - 2 години поверхневого сну, і знову 4 дні безсоння на фоні сильних больових відчуттів.

Значну частину пенсії, яку він отримує як інвалід III групи, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування. Посилаючись на наведене, прошу відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн., яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби.

Позивач у судове засідання не зявився, довірив свої інтереси представляти ОСОБА_1, який позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 оборони України ОСОБА_2 заперечував проти позову, вважає, що відсутні підстави для його задоволення. Подав до суду письмові заперечення та додатково в судовому засіданні пояснив, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, пов'язаної з проходженням військової служби, шляхом виплати грошової допомоги, яку позивач отримав. Спеціального закону з визначення порядку та умов відшкодування завданої моральної шкоди законодавцем не прийнято. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_4 оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв'язку між такими діями та моральною шкодою, як і відсутні докази завдання позивачеві моральної шкоди.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5, проходив службу у Демократичній республіці Афганістан з 14 листопада 1987 року по 12 серпня 1988 року.

При виконанні службових обов'язків в зоні Демократичній республіці Афганістан отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох верхніх та обох нижніх кінцівок (контузія головного мозку в 1988 році) наслідком яких є рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, які в подальшому призвели до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії II ст., прогресуючого кризового перебігу з вираженим церебростенчічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лівого- гіпертензивні, вертебро- бацилярні), мне стичним зниженням, емоційно- вольовою нестійкістю. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо- гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло- атактичним синдромом. Центральної вестибулярної дисфункції ІІ-Ш ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Артеріальної гіпертензії II ст., ступінь 2, ризик 3. ІХС. Атеросклеротичного кардіосклерозу.» В мене постійно виникають часті розпираючого характеру дифузні інтенсивні головні болі, що супроводжуються почуттям тиску на очні яблука, періодично нудотою, блювотою, приносить полегшення, запаморочення несистемного характеру у вигляді хиткості при ходьбі, шум у голові, епізоди короткочасної втрати відомості (тривалістю кілька секунд, без судом), що виникають при знаходженні в жаркому приміщенні, підвищену стомлюваність, зниження пам'яті на поточні події, періодичне підвищення цифр АТ. Прострілюю чого характеру болю в ПКОП, ірадуючий в обидві нижні кінцівки, посилюються при фіз. навантаженні, обмеження ОАД в ПОП. Проходив неодноразові стаціонарні лікування. Після проведених лікувань хода в повному обсязі не відновилась, самостійно пересуватись не може. Внаслідок цієї травми він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні, „„медичні „огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

Позивачу встановлено ІІІ група інвалідності.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Зі справи вбачається, що від травми, отриманої під час проходження військової служби, у позивача розвинулися хвороби, та починаючи з 2013 року стан його здоровя погіршився.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що ОСОБА_4 оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на ОСОБА_4 оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів.

Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати.

Суд не може прийняти доводи представника відповідача щодо того, що у військовому квитку позивача в розділі 22 «Контузії та поранення» не має відомостей про описане в позові ушкодження, а висновок спеціаліста №656/Ж зроблений зі слів позивача, отже доказів на підтвердження отримання цієї травми під час проходження військової служби не має виходячи з такого.

Згідно п.1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 р. №1317 метою проведення медико-соціальної експертизи є, в тому числі, виявлення причини настання інвалідності. Тобто, Центральною військово-лікарською комісією, як компетентним органом, наданий висновок, що поранення та захворювання ОСОБА_6 повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.16, 14), у суду не має підстав ставити під сумнів цей висновок експерта та не приймати його як доказ. Перевірка причин інвалідності не входить до компетенції суду, тому не може бути предметом дослідження в цьому позові.

З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню по відшкодуванню моральної шкоди, суд керувався вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Позивач у звязку з отриманим пораненням став хворою людиною, можливості якої обмежені. Позивачу отриманим пораненням під час виконання обовязків військової служби заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, що порушило його звичні нормальні звязки, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя в сімї та суспільстві.

Між тим, суд не може погодитися з розміром моральної шкоди, визначеної в позовній заяві. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує конкретні обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, і, виходячи з засад розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 30000 грн. , в решті позов є надмірним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 оборони України про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 оборони України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн., в решті позову відмовити.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя: ОСОБА_7