Справа № 161/3757/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/1500/16 Категорія: 53 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Здрилюк О.І., Русинчука М.М.

секретар Шугалова О.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 національного технічного університету про визнання протиправним та скасування наказу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 національного технічного університету на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 Національного технічного університету покликаючись на такі обставини.

Наказом ректора ОСОБА_5 Національного технічного університету (далі ОСОБА_5 НТУ) № 1-07-33 від 12.01.2016 року оголошено догану проректору з науково-педагогічної роботи (далі - проректору з НПР) ОСОБА_1 за невиконання розпоряджень ректора університету щодо надання письмових пояснень.

Згідно з наказом, підставою для оголошення догани слугувало ненадання на вимогу ректора письмових пояснень, чим порушено ч.3 п.3 ст.34 Закону України «Про вищу освіту» та п.4.4 Статуту ОСОБА_5 НТУ.

Будь-яких порушень трудової дисципліни вона не допускала, тому підстав для накладення дисциплінарного стягнення не має. Просила суд визнати незаконним та скасувати оскаржений наказ.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.09.2016 року позов задоволено.

Постановлено визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_5 НТУ від 12.01.2016 року № 1-07-33 «Про накладення дисциплінарного стягнення на проректора з НПР ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_5 НТУ на користь ОСОБА_1 551 грн.20 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача ОСОБА_1

Такий висновок є правильним, зроблений на підставі належних і допустимих доказів та ґрунтується на Законі.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 національним технічним університетом укладено контракт, згідно з яким позивач призначена на посаду першого проректора на період з 02.07.2014 року по 01.07.20121 року(а.с.15).

22.12.2015 року відбулося засідання ректорату ОСОБА_5 НТУ, на якому було оголошено зміст наказу Міністерства освіти і науки України від 15.12.2015 року № 1292 «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 15.12.2015 року».

У присутності членів ректорату ректор ОСОБА_4 дав усне розпорядження позивачу ОСОБА_1 про надання протягом двох годин після закінчення ректорату письмових пояснень у звязку з виявленими недоліками у науковій праці ОСОБА_6 та несвоєчасним створенням ради з виховної роботи.

Представники відповідача стверджують, що протягом двох годин після закінчення ректорату розпорядження ректора, висловлене на засіданні ректорату, а також повторне усне розпорядження про надання пояснень до кінця робочого дня 22.12.2015 року, не виконане.

У звязку з невиконанням розпоряджень ректора про надання письмових пояснень наказом ректора ОСОБА_5 НТУ від 12.01.2016 року № 1-07-33 проректору з НПР ОСОБА_1 оголошено догану.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

Виходячи із змісту наказу ректора ОСОБА_5 НТУ від 12.01.2016 року № 1-07-33 позивачу оголошена догана за невиконання розпорядження ректора, а саме, за ненадання письмових пояснень з питань, озвучених ректором.

Апеляційним судом встановлено, що у ОСОБА_5 НТУ не встановлені конкретні вимоги щодо форми та змісту написання пояснень. З наведеного слідує висновок, що пояснення надаються у довільній формі.

Оскаржуючи наказ як неправомірний, позивач посилалася на те, що розпорядження ректора вона виконала. Такі доводи підтверджуються копією доповідної записки щодо несвоєчасності створення ради з виховної роботи, яка зареєстрована 12.01.2016 року (а.с.24), а також доповідною запискою від 22.12.2015 року, яка міститься у матеріалах цивільної справи на а.с. 49-52.

Доводи представників відповідача про те, що реєстрація першої доповідної записки проведена не у журналі вхідної кореспонденції, а інша не зареєстрована, не мають правового значення, оскільки позивач ОСОБА_1 як працівник, не повинна відповідати за правильність проведення реєстрації вхідних документів та виконавчу дисципліну працівників канцелярії.

Крім цього, у даному судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що після закінчення ректорату ОСОБА_1 надавала доповідну записку, яка за змістом не відповідала його вимозі (Технічний запис судового засідання, 15.38 год).

Чому ця доповідна записка не була зареєстрована, представники відповідача не пояснили.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень урегульований положеннями ст. 149 КЗпП України. Частиною І цієї статті визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Усупереч вимог цієї норми, адміністрація ОСОБА_5 НТУ не зажадала від ОСОБА_1 таких пояснень, наслідком чого є безпідставне застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, встановлено, що у звязку з погіршенням стану здоров»я 22.12.2015 року ОСОБА_1 через певний час після закінчення засідання ректорату звернулась за медичною допомогою і цього ж дня їй був виданий листок непрацездатності. Тимчасова непрацездатність продовжувалась до 03.01.2016 року, що підтверджується листками непрацездатності та табелем обліку використання робочого часу (а.с.60-61). Першим робочим днем, з урахуванням святкових та вихідних днів, було 12.01.2016 року. Ця обставина не оспорюється сторонами. Отже, позивач не подала письмових пояснень у визначений ректором день - 22.12.2015 та наступного дня 23.12.2015 року у звязку з хворобою, тобто, з поважної причини. Такі пояснення подані ОСОБА_1 12.01.2016 року, у перший робочий день після закінчення листка непрацездатності та вихідних днів. Належних та допустимих доказів на спростування цієї обставини, як того вимагають положення статтей 10,60 ЦПК України, відповідач не надав.

Незважаючи на указані обставини, ректором ОСОБА_5 НТУ було оголошено догану позивачу.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що висновок суду про неправомірність оскарженого наказу та наявність підстав для його скасування є вірним.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права зводяться до субєктивного тлумачення висновків суду, викладених у мотивувальній частині, тому не можуть бути прийняті до уваги.

При розгляді справи судом правильно встановлено обставини справи, надана правильна правова оцінка доказам, що містяться у матеріалах справи, з урахуванням пояснень, наданих сторонами.

Відповідач, обґрунтовуючи в апеляційній скарзі невідповідність висновків суду обставинам справи, цитує наведені судом першої інстанції мотиви, зокрема, щодо підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, виокремивши певне речення з контексту, в той час, як з системного аналізу змісту мотивувальної частини рішення вбачається, що висновки суду щодо підстав притягнення позивача до відповідальності, а саме, у звязку з невиконанням розпоряджень ректора про надання письмових пояснень, відповідають фактичним обставинам справи (а.с. 115, абзац 2- 8).

Доводи апелянта про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, надавши оцінку Наказу Міністерства освіти і науки є помилковими у звязку з таким.

При зверненні до суду позивачем в обґрунтування своїх доводів надано письмові докази, у тому числі і Наказ Міністерства освіти і науки № 1292 від 15.12.2015 року.

Як і іншим доказам, суд надав правову оцінку зазначеному наказу, виклавши відповідні мотиви у рішенні, що відповідає положенням статті 212 ЦПК України, частина 4 якої передбачає, що результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи неприйняття.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 національного технічного університету відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: