Справа № 301/1111/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за Кредитним договором №2 від 20 жовтня 2008 року в сумі 61537,24 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.10.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір №2 (далі - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 43300 грн. зі сплатою 14,5% річних на строк до 10.10.2013 року та зобовязувався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком №1 до нього графіком платежів.

Пунктами 7.1.-7.3. Договору передбачена відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов кредитного договору зобовязань.

Пунктом 6.2.3. Договору передбачено право кредитодавця незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту вимагати від позичальника дострокового погашення заборгованості, в тому числі суми кредиту (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобовязань, передбачених цим договором та вимагати розірвання цього договору, у тому числі, у випадках: порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів, передбачених цим договором; порушення позичальником будь-яких істотних умов цього договору.

Згідно договору від 18.05.2012 року право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ПростоФінанс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи».

ОСОБА_2 зобовязання за договором кредиту належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 23.12.2015 року його борг перед банком становить 61537,24 грн. Дана сума складається із: заборгованості за кредитом у сумі 42837,94 грн., заборгованості за відсотками в сумі 16889,36 грн., заборгованості за комісією в сумі 1809,94 грн.

У звязку з порушенням умов кредитного договору 13.01.2016 року ОСОБА_2 була направлена письмова вимога за №ПФ/Д/17, в якій зазначено про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення у строк до семи днів з дня її відправлення, однак така відповідачем залишена без реагування та задоволення.

Просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором в сумі 61537,24 грн. та судові витрати по справі у сумі 1378 грн.

30.11.2016 року та 02.12.2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало заяву про зміну позовних вимог та про уточнення змінених позовних вимог, в яких просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором за період з 01.06.2009 року по 30.11.2016 року в сумі 28264,52 грн., яка складається із заборгованості по відсотках в сумі 25409,75 грн. та заборгованості по комісії в сумі 2854,77 грн. Крім того просив стягнути з відповідача 1378 грн. судових витрат ( а.с.190,207).

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій змінений позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, розглянути справу по суті за його відсутності за наявними доказами та матеріалами справи, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 94, 187, 207, 212).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив (а.с. 168, 169, 186).

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що рішенням суду від 07.10.2009 року з відповідача вже стягнено як тіло кредиту, так і відсотки за користування кредитом, тому підстав нараховувати подальші відсотки за користування кредитом у банку не має. На виконання рішення суду банк звернув стягнення на предмет застави. Просив закрити провадження по даній справі, оскільки вказаний спір вже вирішено судом і рішення суду набрало законної сили. Крім того, на думку відповідача, позивач не має ліцензії на здійснення своєї діяльності, відповідач не укладав ніяких договорів з позивачем, тому позов є безпідставним.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно кредитного договору №2 від 20 жовтня 2008 року, ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 43300 грн. (а.с.73) зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом, разової комісії за надання кредиту в розмірі 2% від початкової суми кредиту та щомісячної комісії за управління кредитом в розмірі 0,19% від початкової суми кредиту на строк до 10.10.2013 року для оплати автотранспортного засобу марки VAZ (LADA) модель 21144, рік випуску 2008, реєстраційний номер «АО 7570 АО» (а.с. 67-69).

Згідно п.п. 1.1., 5.1.1., 5.1.2., 5.2.2. Договору, ОСОБА_2 зобовязувався своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, комісію за управління кредитом та виконати всі інші зобовязання, передбачені кредитним договором; використати кредит виключно за цільовим призначенням; повернути кредитодавцю суму кредиту, сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, комісію за управління кредитом та виконати інші грошові зобовязання, передбачені цим договором, в повному обсязі, в строки та у порядку, що визначені цим кредитним договором; користуватися кредитними коштами та повернути їх у порядку, передбаченому цим кредитним договором.

Погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися щомісячно згідно графіку платежів (Додаток №1), який є невідємною частиною договору (а.с. 70), кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді.

Пунктом п.6.2.3. Договору передбачено право кредитодавця незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту вимагати від позичальника дострокового погашення заборгованості, в тому числі, суми кредиту (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобовязань, передбачених цим договором та вимагати розірвання цього договору, у тому числі, у випадках: порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів, передбачених цим договором; порушення позичальником будь-яких істотних умов цього договору.

18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №2 від 20 жовтня 2008 року (а.с. 80-84).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на не укладення відповідачем договору з позивачем, як на відсутність підстав для звернення позивача до суду, оскільки відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні відбувається без згоди боржника.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2009 року із ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором №2 від 20.10.2008 року у сумі 50483,93 грн., яка існувала станом на 10.05.2009 року, а також звернено стягнення на предмет застави - автомобіль (а.с. 173-175).

07.12.2009 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист ( а.с.177).

Ухвалою Оболонського райсуду м. Києва від 26.09.2012 року замінено стягувача за виконавчим провадженням №18691456 від 15.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу ТОВ «ПростоФінанс» на ТзОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.176).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що часткове погашення боргу за вказаним рішенням суду відбулося 25.02.2014 року та 10.10.2016 року.

За таких обставин, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на те, що наявність рішення суду про стягнення кредитного боргу позбавляє позивача права подальшого нарахування відсотків та вимоги про стягнення боргу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Дана позиція суду узгоджується з правовими висновками ВСУ у справах N 6-1206цс15 від 23.09.2015 року, № 6-157цс16 від 25.05.2016 року та № 6-1412цс16 від 07.09.2016 року.

Відповідачем не надано суду доказів того, що на виконання рішення суду від 07.10.2009 року кредитор ще у 2009 році звернув стягнення на предмет застави автомобіль і таким чином кредитор отримав задоволення своїх вимог на кредитним договором у повному обсязі.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача посилається на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

З вказаного рішення вбачається, що судом розглядалася вимога кредитора про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 10 травня 2009 року у сумі 50483,93 грн. Дана сума складалася з: 39702,77 грн. тіла кредиту та 8573,28 грн. заборгованості за щомісячними платежами (тіло кредиту, відсотки та комісія) за період з 20.10.2008 року по 10.05.2009 року.

Даний позов предявлено про стягнення боргу за кредитним договором за відсотками та комісією за період з 01 червня 2009 року по 30.11.2016 року, тобто предявлена позивачем 09.02.2016 року вимога ще не була предметом судового розгляду і не вирішувалася по суті.

Враховуючи наведене клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі ст. 205 ч.1 п.2 ЦПК України є безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

З наданого суду розрахунку боргу вбачається, що станом на 30.11.2016 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 57647.91 грн., що складається з 29383.39 грн. тіла кредиту, 25409,75 грн. відсотків за користування кредитом та заборгованості по комісії в сумі 2854,77 грн. (а.с.201-202).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 25409,75 грн. та заборгованості по комісії в сумі 2854,77 грн. за період з 01.06.2009 року по 30.11.2016 року (а.с.200).

Ухвалою Іршавського райсуду від 23.11.2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязано надати суду детальний помісячний розрахунок боргу за кредитним договором із зазначенням детального розрахунку заборгованості по кредиту, відсотках, комісії, із зазначенням періоду, за який виникла вказана сума боргу, розміру відсоткової ставки та сум, що були погашені відповідачем (а.с. 181-182).

Вказана ухвала суду позивачем не виконана: детального розрахунку боргу відповідача за кредитним договором суду надано не було. Не зважаючи на те, позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за період з 01.06.2009 року по 30.11.2016 року, надані суду розрахунки не містять помісячних розрахунків складових боргу за період з 20.10.2008 року по 25.06.2012 року (а.с.181-182, 201-202).

Представник позивача надіслав письмові пояснення, в яких зазначив про неможливість надати суду розрахунок заборгованості за вказаний період, оскільки на момент укладення Договору відступлення прав вимоги первісний кредитор не передав історію по платежах (а.с. 199).

З письмових пояснень представника позивача та розрахунків боргу вбачається, що на виконання рішення суду від 07.10.2009 року відповідачем погашено 25 лютого 2014 року боргу у сумі 24231,71 грн., а 12.10.2016 року 13454,55 грн. (а.с.188-189,201-202).

Отже, кошти, які стягувалися з відповідача на виконання рішення суду від 07.10.2009 року мали зараховуватися банком тільки на заборгованість, що визначена рішенням суду.

З рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2009 року вбачається, що стягнута з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 50483,93 грн. складалася з: 39702,77 грн. тіла кредиту та 8573,28 грн. заборгованості за щомісячними платежами за період з 11.10.2008 року по 10.05.2009 року (тіло кредиту 3597.23 грн., відсотки на користування кредитом 3534.16 грн., комісія 1441.89 грн.).

Однак, з наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що всупереч рішенню суду від 07.10.2009 року, надані на погашення боргу суми направлені на погашення інших складових боргу.

Так, перераховані позивачу 25.02.2014 року кошти у сумі 24231,71 грн. були зараховані позивачем не на погашення боргу за рішенням суду (це переважно борг за тілом кредиту), а на погашення боргу за відсотками у сумі 19049,96 грн. та комісії у сумі 3005,02 грн. за період з 20.10.2008 року по 10.03.2014 року (а.с.201), що потягло за собою подальше нарахування відсотків на користування кредитом у більшому розмірі, оскільки відповідно до п.2.1 Кредитного договору №2 від 20.10.2008 року проценти за користування кредитом позичальник сплачує в розмірі 14,5 % від непогашеної суми кредиту.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами (ст. 10 ч. 1, 11 ч. 2, 12 ч. 1 ЦПК України), позивач зобов'язаний належно довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, 57-60 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215 ЦПК України).

На вимогу суду позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження розміру боргу, отже позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо змагальності сторін і доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Оскільки доказування та рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовити у звязку з їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-12, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

У задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення у той же строк з дня отримання копії рішення, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських