Справа № 158/1076/16-ц
Провадження № 2/0158/387/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Пономарьової О.М.

при секретарі - Грубі М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Як доказ заявлених вимог вказують, що 08.11.2002 року помер ОСОБА_3, який приходився чоловіком ОСОБА_4, яка померла 18.10.2015 року, та батьком позивача ОСОБА_1 Ще за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області, який належав їм на праві спільної сумісної власності. 06.11.2002 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого розпорядився належним йому майном на користь сина ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини виявилось, що покійні спадкодавці не мали правовстановлюючих документів на житловий будинок. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що вищеназване будинковолодіння було збудоване за час перебування ОСОБА_3 в шлюбі з ОСОБА_4 і є спільним майном подружжя, просить в судовому порядку визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області, а саме на 1/2 частину вищевказаного будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. До суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання заявлених вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Волинської області в судове засідання не з'явився. До суду подано заяву про та розгляд справи у їх відсутності. Щодо вирішення спору покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 07.08.1974 року за актовим записом № 95 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.8). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Бзик».

Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, виданого ОСОБА_2 міською радою Волинської області на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 139 від 26.06.1975 року, ОСОБА_3 виділено в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв. метрів в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області ( а.с. 12-14).

В силу ст.ст. 22, 28 КпШС України, які діяли на час виниклих правовідносин, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, а частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 122395 від 08.11.2002 року ОСОБА_3 помер 08.11.2002 року (а.с.6).

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, ввійшла 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області.

Як вбачається із заповіту, посвідченого головним лікарем ОСОБА_2 центральної районної лікарні Волинської області 06.11.2002 року за реєстровим № 518, розпорядився належним йому майном на користь сина ОСОБА_1

Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 178804 від 19.10.2015 року ОСОБА_4 померла 18.10.2015 року (а.с.7).

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, ввійшла 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Факт родинних відносин між спадкодавцями та позивачем у справі стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії ІІ-ЕГ № 378744 від 22.07.1986 року (а.с.9), де батьками останнього вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивач у справі є спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом, прийняв спадщину, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті.

Постановою від 19.04.2016 року приватний нотаріус ОСОБА_6 відмовила гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно.

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_6 встановлено, що після смерті ОСОБА_3, який помер 08.11.2002 року, та ОСОБА_4, яка померла 18.10.2015 року, спадкова справа не заводилась. Інших спадкоємців не встановлено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 182, 328, 392, 1222, 1223, 1269, 1270 ЦК України, 524, 534 ЦК України (1963 року) суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 08.11.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Ківерці, вул. Ціолковського, 22, Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 18.10.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду О.М. Пономарьова