Провадження № 2/521/4933/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
29 листопада 2016 року
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Малиновський районний відділ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 просить суд визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №12 по вулиці Смоленській у м. Одесі, загальною площею 103,1 кв. м., житловою площею 49,6 кв. м., посилаючись на таке. Позивач зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить їй на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом. За вищезазначеною адресою зареєстрована також донька померлого чоловіка ОСОБА_2. Оскільки позивач сплачує всі видатки по житловому приміщенні та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в її приміщенні створює позивачу перешкоди в користуванні, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявилась, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.
Згідно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 362 від 20 травня 2016 року, спадкова справа № 13/2015, вбачається, що ОСОБА_1 отримала в спадщину від померлого чоловіка ОСОБА_4, який помер 09 вересня 2015 року, 67/100 часток у праві власності на домоволодіння № 12 по вулиці Смоленській в м. Одесі, що в цілому складається з одного черепашникового житлового будинку під літ. «А», загальною площею 103,1 кв. м., житловою площею 49,6 кв. м., та надвірних споруд під літ. «В, Ж» - вбиральні; під літ. «З» - літня кухня; під літ. «И, К, Л, Г» - сараї; під літ. «М» - навіс; № І-ІІ огорожа; І, ІІ вимощення; ІІІ цистерна,
Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) за №1417, у будинку №12 по вулиці Смоленській у м. Одесі зареєстровані: ОСОБА_1 (основний) - позивач по справі, ОСОБА_2 (донька померлого чоловіка) - відповідач по справі.
На підставі акту складеного від 19 липня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у будинку № 12 по вулиці Смоленській у м. Одесі не проживає з 1996 року, та фактичне місце мешкання її не відомо.
Згідно відповіді Комунальної установи «Центр первинной се дико-санітарної допомоги № 10» Департаменту охорони здоровя Одеської міської ради вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, в КУ «ЦПМСП № 10» за медичною допомогою в період з 1996 року по теперішній час не зверталась та на диспансерному обліку не значиться.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідача порушені права та законні інтереси позивача у справі.
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселилась з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялась, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цим житловим приміщенням.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, це житлове приміщення не є її місцем проживання або місцем перебування, тому вона має бути визнана особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 150 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, 217, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №12 по вулиці Смоленській у м. Одесі, загальною площею 103,1 кв. м., житловою площею 49,6 кв. м.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.