АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника боржника ПерегонцеваІ.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року про закриття провадження у справі по цивільній справі за скаргою Державного концерну «Укроборонпром» на дії та постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Салеомона А.А.,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.10.2016 закрито провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ДК «Укроборонпром», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає помилковим висновок суду про те, що дана справа не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, оскільки боржник звернувся до суду який видав виконавчий документ і оскаржує дії та постанови державного виконавця по виконанню рішення суду ухваленого відповідно до положень ЦПК України.

В судовому засіданні представник боржника підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що скарга не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2016 стягнуто з ДК «Укроборонпром» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 378 709 грн. 24 коп. У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено. Також стягнуто з ДК «Укроборонпром» на користь держави судовий збір у сумі 3 787 грн. 09 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.05.2016 частково задоволено апеляційну скаргу ДК «Укроборонпром». Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2016 змінено - зменшено стягнуту з ДК «Укроборонпром» на користь ОСОБА_5 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 378 709 грн. 24 коп. до 311 536 грн. 83 коп. з утриманням з неї податків і інших обов'язкових платежів та, відповідно, зменшено стягнуту з ДК «Укроборонпром» на користь держави суму судового збору з 3 787 грн. 09 коп. до 3 115 грн. 37 коп. В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.01.2016, залишено без змін.

На підставі вказаних рішень видані виконавчі листи та пред'явленні стягувачем до виконання.

Постановою державного виконавця від 03.06.2016 відкрито виконавче провадження і розпочато процедуру примусового виконання рішення суду.

У липні 2016 ДК «Укроборонпром» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою на дії та постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Салеомона А.А., в якій зокрема просить:

Ш визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Салеомона A.A. у виконавчому провадженні ВП № 51310294 про стягнення виконавчого збору від 01.07.2016;

Ш скасувати постанову старшого державного виконавця Салеомона A.A. у виконавчому провадженні ВП № 51310294 про стягнення виконавчого збору від 01.07.2016;

Ш визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Салеомона A.A. у виконавчому провадженні ВП № 51310294 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 01.07.2016;

Ш скасувати постанову старшого державного виконавця Салеомона A.A. у виконавчому провадженні ВП № 51310294 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 01.07.2016;

Ш визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Салеомона A.A. у виконавчому провадженні ВП № 51310294 про арешт коштів боржника від 01.07.2016;

Ш скасувати постанову старшого державного виконавця Салеомона A.A. у виконавчому провадженні ВП № 51310294 про арешт коштів боржника від 01.07.2016;

Ш визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Салеомона A.A. щодо стягнення з ДК «Укроборонпром» у виконавчому провадженні ВП № 51310294 основного боргу (за вирахуванням податків) в сумі 250 787,15 грн.;

Ш визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Салеомона A.A. щодо стягнення з ДК «Укроборонпром» у виконавчому провадженні ВП № 51310294 грошових коштів, які підлягають сплаті Концерном в якості податкового агента в сумі 60 749,68 грн.;

Ш визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Салеомона A.A. щодо стягнення з ДК «Укроборонпром» у виконавчому провадженні ВП № 51310294 виконавчого збору в сумі 31 153,68 грн.;

Ш визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Салеомона A.A. щодо стягнення з ДК «Укроборонпром» у виконавчому провадженні ВП № 51310294 витрат на проведення і організацію виконавчих дій у загальній сумі 200,00 грн.;

Ш стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві на користь ДК «Укроборонпром» неправомірно стягнутий у виконавчому провадженні ВП № 51310294 основний борг (за вирахуванням податків) в сумі 250 787,15 грн., зобов'язавши повернути вказані кошти ДК «Укроборонпром»;

Ш стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві на користь ДК «Укроборонпром» неправомірно стягнуті у виконавчому провадженні ВП № 51310294 грошові кошти, які підлягають сплаті Концерном в якості податкового агента в сумі 60 749,68 грн., зобов'язавши повернути вказані кошти ДК «Укроборонпром»;

Ш стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві на користь ДК «Укроборонпром» неправомірно стягнуті у виконавчому провадженні ВП № 51310294 виконавчий збір в сумі 31 153,68 грн, зобов'язавши звернути вказані кошти ДК «Укроборонпром»;

Ш стягнути з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві на користь ДК «Укроборонпром» неправомірно стягнуті у виконавчому провадженні ВП № 51310294 витрати на проведення і організацію виконавчих дій у загальній сумі 200,00 грн., зобов'язавши повернути вказані кошти ДК «Укроборонпром».

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 № 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України законів України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), яким Закон України «Про виконавче провадження» викладено у новій редакції, та від 17 листопада 2011 року № 4054-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень адміністративного судочинства», яким внесено зміни до статей 18 та 181 Кодексу адміністративного судочинства України - внесено зміни та викладено текст постанови у новій редакції.

Зокрема Пленум ВАСУ роз'яснив, що при розгляді справ із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), законами України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-XII «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI). іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведене виконавче провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що до суду зі скаргою звернувся боржник, тобто сторона виконавчого провадження по виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва, а отже, з огляду на вищевикладене, дана скарга підлягає розгляду судом загальної юрисдикції в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про те, що дана скарга підлягає розгляду в судах адміністративної юрисдикції, а отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, з огляду на наведене вище та враховуючи вимоги ст.ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року про закриття провадження у справі - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва