Справа № 202/5753/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 листопада 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А.,

при секретарі- Терещук Л.І.,

за участі позивача- Репана К.А.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину квартири в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

в с т а н о в и в :

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. За ОСОБА_3 в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Право на іншу 1/2 частину цієї квартири за ОСОБА_1 не визнано.

З*ясувавши думку учасників судового розгляду,суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої- небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Приймаючи до уваги, що предметом спору між сторонами є квартира АДРЕСА_1, рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, а на іншу 1/2 частину цієї квартири за ОСОБА_1 право власності не визнано, суд вважає за необхідним визнати за останньою право власності на ? частину спірної квартири за таких підстав.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом спільної сумісної власністі подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, по справі судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі .

Тож, суд вважає, що є законні підстави для визнання за відповідачем ОСОБА_1 права власності на 1/ 2 частину цієї квартири.

Керуючись ст.ст.3,10, 11, 58,60, 209, 213-215, 220 ЦПК України , ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

В порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 45 у будинку№ 113 по проспекту Слобожанському ( просп. ім. Газети Правда) в місті Дніпро .

На додаткове рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Л.А. Бєльченко