Дата документу 21.11.2016 Справа № 334/9490/14-ц
Провадження № 4-с/334/62/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

Встановив:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження в якій зазначено, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/9490/14-ц від 14.11.2014р. про стягнення з ПАТ: «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 8200 доларів США.. Даний виконавчий лист був поданий заявником до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві. 15.10.2015 року по даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 48979715. Проте стягнення з боржника не проводилось.

08.09.2016 року заявник отримав постанову від 05.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження.

В даній постанові вказано, що Правління НБУ постановою № 664 від 02.10.2015р. розпочало процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначило уповноважену особу ФГВФО ОСОБА_3, тому, на підставі цього факту та керуючись п.3 ч.1 ст.49 та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження слід закінчити.

Не погоджуючись з даною постановою про закриття виконавчого провадження заявник звернувся до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 зобов'язана була провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо виконання рішення та закінчив виконавче провадження, проте так і не виконавши рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя Запорізької області по справі № 334/9490/14ц від 14.11.2014р.

Крім того, заявник доводив, що згідно п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Однак, виконавчий документ до іншого відділу державної виконавчої служби не направлявся та виконавче провадження не зупинялось, що свідчить про те, що дії Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчоїслужби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 з приводу винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є протиправними, а постанова від 05.09.2016р. є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Інші учасники розгляду справи в судове засіданні не зявилися, належним чином повідомлені про день і час розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши зібрані по справі докази приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно, строк для подання скарги ОСОБА_1 не пропущено.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду (ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п.2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду безпосередньо. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У судовому засіданні встановлено, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/9490/14-ц від 14.11.2014р. про стягнення з ПАТ: «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 8200 доларів США.

Даний виконавчий лист був поданий заявником ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

15.10.2015 року по даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 48979715.

05.09.2016 року, ст.державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.49 та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року передбачає серед інших підстав закінчення виконавчого провадження - прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

Ч.5 вказаної статті вказує на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» , визначені ст..ст.37,38, 51 провідному професіоналу з питань врегулюванню неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

Відповідно до ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

Судом встановлено, що 16.06.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/9490/14-ц від 14.11.2014р. про стягнення з ПАТ: «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 8200 доларів США.

Даний виконавчий лист був поданий заявником ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

15.10.2015 року по даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 48979715.

Тобто виконавче провадження відкрито під час ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та ведення тимчасової адміністрації , а тому дії ст.. державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 з приводу винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є правомірними.

Посилання заявника на ч.6 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про те що, обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст.36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників є хибним , бо йдеться мова не про зміну умов договору банківського вкладу, а саме про примусове виконання рішення суду про стягнення коштів за цим вкладом.

Керуючись ст. ст. 383- 389 ГПК України, ст.ст. 11,12, 32, 49, 50 Закону України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Колесник С. Г.